справа № 208/13324/24 
провадження № 2/208/1057/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
23 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шабельник Р.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину квартири,-
в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину квартири, у якому просить:
- припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
- в порядку компенсації вартості 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 20 000 грн. (Двадцять тисяч)грн. 00 коп.
Представника позивача обґрунтовує тим, що позивачу на праві власності 2/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
1/3 частки належала на праві власності громадянину ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 громадян ОСОБА_6 помер. Спадщина, яка відкрилася внаслідок смерті громадян ОСОБА_5 і складає 1/3 частки квартири, прийняв його син – відповідач ОСОБА_2 . 
Зазначає, що істотно більшою, тобто значною, частка, право на яку має відповідач ОСОБА_2 , є істотно меншою, тобто – незначною. 
Вказана квартира є неподільною річчю та має одну кухню, одну вбиральню, одну ванну кімнату, один передпокій, одну вбудовану шафу та дві кімнати різної площі, яку поділити в натурі неможливо. Отже, 1/3 частка квартири, право на яке має відповідач ОСОБА_2 , не можу бути виділена в натурі. 
Відповідач ОСОБА_2 , житлом забезпечений – є власником 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначає, що визнання за позивачем право власності на 1/3 частку квартири, право на яку має відповідач ОСОБА_2 , не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї. 
З огляду на наявність неприязних стосунків, які склалися між позивачем та відповідачем, зазначає, що спільне з ним володіння та користування квартирою неможливе, що змусило позивача звернутися до суду з означеним позовом.
В судове засіданні позивач та представник позивача не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо винесення заочного рішення.
В судове засіданні відповідач  ОСОБА_2 не з`явився, про слухання справи повідомлені належним чином надали, заяв клопотань не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
16 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено проводити за правилами загального провадження. 
03 січня 2025 року ухвалою суду витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, щодо громадянина України ОСОБА_2 .
29 травня 2025 року ухвала суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 
Витребувано від приватного нотаріуса в місті Покровськ Донецької області Шевера Олени Степанівни завіреної належним чином копії спадкової справи, яка була заведена після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 .
16 червня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що сторони є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно до свідоцтва про право власності від 11.11.2004 року №9860 виданий керівником «Управлінням міського господарства» Д.В.Риндя, посвідчує, що квартира загальною площею 49,45 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної (сумісної) власності ОСОБА_5 - 1/3 частки, та членам його сім`ї ОСОБА_7 -1/3 частки, ОСОБА_1 -1/3 частки.
Згідно до витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно №5914484 від 18.12.2004 року, Красноармійського бюро технічної інвентаризації, зазначається, про прийняте рішення про реєстрацію права власності за вказаними у свідоцтві власниками, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер запису 4, в книзі 32.
Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна ОСОБА_7 є її син ОСОБА_1 , спадщина складається: 1/3 частки квартири номер АДРЕСА_3 , посвідчене приватним нотаріусом І.О. Дух та зареєстроване в реєстрі №1581.
Згідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38283416, реєстровано за ОСОБА_1 .
Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26385200 від 04.09.2014 12:38:48 квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 1/3 спільна часткова власність на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 15569776 від 04.09.2014 12:33:10. 
Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №384305779, зазначається, що власником майна за адресою: АДРЕСА_1 . 
У розмірі 1/3 є ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 9860, виданий 11.11.2004, видавник: Орган приватизації Комунальне підприємство «Управління міського господарства», Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 11.11.2004р. №9860. 
У розмірі 1/3 є ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: НАВ 601301, виданий 04.09.2014, видавник: приватний нотаріус Краноармійського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О., реєстр №1581.
У розмірі 1/3 є ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, 9860, 11.11.2004, Комунальним підприємством «Управління міського господарства» м.Красноарміськ.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Покровським міським Відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області, серії НОМЕР_4 , актовий запис №769.
Згідно до заповіту ОСОБА_5 заповів все своє майно, яке належало йому на день його смерті ОСОБА_2 , засвідчений приватним нотаріусом І.О. Дух, зареєстровано в реєстрі №1308.
Згідно технічного висновку № 9148023 від 21.08.2003 р., квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений власником ОСОБА_5 .
Ринкова вартість нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно звіту про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08.11.2024 р. Оціночна (ринкова) вартість квартири загальною площею 49,45 м.кв., житловою площею 26,0 м.кв, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 08 листопада 2024 р. становить 60 000 (шістдесят тисяч) грн.00 коп. 
Згідно платіжної квитанції АТ «Ощадбанк» № ТВБВ 10003/0558 РМ-47978 від 08.11.2024 року, позивачем ОСОБА_1 внесено на рахунок ТУ ДСА України у Дніпропетровській області грошову суму у розмірі 20 000 грн., призначення платежу вартість частки квартири.
З заяви, поданою ОСОБА_1 також вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично проживає мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується довідкою від 03.10.2024 №1210-5003476606 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 
Правовідносини, що регулюють припинення права на частку у спільному майні, визначені наступними нормами закону.
Відповідно дост. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Частиною 3 ст.12ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1ст.76 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує,що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
В силу вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
При цьому питання про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.
Аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 та у постанові Верховного Суду від 01 червня 2023 року у справі №344/2399/21.
Перелічені вище докази беззаперечно доводять наявність всіх обставин для припинення права на 1/3 частки спірної квартири, визначені ст. 365 ЦК України, а саме квартира є неподільною, спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим, припинення права на частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, який, в даному випадку, отримає грошову компенсацію за частку нерухомого майна.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.
Суду надано достатньо доказів про те, що частка відповідача у спірному нерухомому майні не може бути виділена в натурі, спільне використання житлового будинку сторонами є неможливим, внесена позивачем грошова компенсація за частку вартості спільного нерухомого майна не завдасть істотної шкоди відповідачеві.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину квартири, задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку компенсації вартості 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 20 000 грн. (Двадцять тисяч)грн. 00 коп., які внесені ним на депозитний рахунок суду згідно платіжних інструкцій на переказ готівки № 6 від 08.11.2024 року (Платник/ініціатор: ОСОБА_1 Отримувач: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області; Рах.отрим.:UA158201720355229002000017442; Код отримувача: 26239738; Надавач платіжних послуг отримувача: 820172 Державна казначейська служба України, м. Київ; призначення платежу: вартість частки квартири, ОСОБА_1 сума до перерахування: 20 000 гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 1 211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Відомості сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_7 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 . 

Суддя  Похваліта С. М.