УХВАЛА  

13 травня 2026 року
м. Київ

справа № 603/70/25
провадження № 61-392св26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Калараша А. А.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Пророка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:
позивач - керівник Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави у особі Монастириської міської ради Тернопільської області,
відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ»,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури на ухвалу Монастирського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Пасічника А. З., та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів Храпак Н. М., Гірського Б. О., Хоми М. В., 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2025 року керівник Бучацької окружної прокуратури звернувся до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ» (далі - ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ») з позовом про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

2. Позов мотивував тим, що під час кримінального провадження № 12023211130000097 від 07 квітня 2023 року було виявлено факт незаконного набуття у власність відповідачем ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,934 га з кадастровим номером 6124289200:01:004:0411. В подальшому ОСОБА_1 віддала Товариству в оренду зазначену земельну ділянку. Позивач вважав, що земельна ділянка вибула з комунальної власності у приватну власність ОСОБА_1 та як наслідок перебуває у користуванні Товариства без відповідної на те правової підстави, чим порушується право органу місцевого самоврядування на володіння землями комунальної власності.

3. У зв`язку з цим просив суд:
- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ» на користь Монастириської міської територіальної громади земельну ділянку площею 0,934 га з кадастровим номером 6124289200:01:004:0411, розташовану в межах населеного пункту с. Лядське Чортківського району Тернопільської області;
- стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ» на користь Тернопільської обласної прокуратури у рівних частках судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття 

4. Монастириський районний суд Тернопільської області ухвалою від 17 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, закрив провадження в частині позовних вимог керівника Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави у особі Монастириської міської ради Тернопільської області, пред`явлених до ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ».

5. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що оскільки позовні вимоги пред`явлені юридичною особою до суб`єкта господарювання, то за суб`єктивною ознакою зазначений спір не є приватно-правовим, що унеможливлює їх розгляд в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 

6. 05 січня 2026 року заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Монастирського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2025 року про закриття провадження у справі в частині та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року. 

7. Мотивує скаргу тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 444/1786/15, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13, від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20, від 12 листопада 2019 року у справі № 920/40/19, від 17 лютого 2021 року у справі № 902/416/20 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України)).

8. Правом на подання відзиву інші учасники справи не скористалися.

Провадження у суді касаційної інстанції

9. Ухвалою від 27 січня 2026 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції.

10. У лютому 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

11. Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права (абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України).

12. Також зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 444/1786/15, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13, від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20, від 12 листопада 2019 року у справі № 920/40/19, від 17 лютого 2021 року у справі № 902/416/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). 

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

13. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що підставою реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6124289200:01:004:0411 площею 0,934 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем ОСОБА_1 стали підроблені рішення сесії Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області № 340 від 22 жовтня 2020 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області» та № 354 від 20 листопада 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області».

14. Проведеним досудовим розслідуванням кримінального провадження № 12023211130000097 від 07 квітня 2023 року встановлено, що сесії не проводилися та депутати Лядської сільської ради не голосували за дані рішення, відсутні оригінали заяв про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , а тому спірна земельна ділянка незаконно вибула з володіння зазначеної територіальної громади та неправомірно набута ОСОБА_1 .

15. 30 грудня 2020 року оспорювану земельну ділянку ОСОБА_1 передала у користування ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ», уклавши з ним договір оренди, предметом якого стала земельна ділянка площею 0,9340 га з кадастровим номером 6124289200:01:004:0411 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

16. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ КАРПАТИ» змінило найменування юридичної особи на ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ». Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, зокрема, зміна найменування юридичної особи, здійснена 17 березня 2025 року.

17. Отже, ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ» орендувало вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини її не отримувала у встановленому законодавством порядку. 

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 

18.  Відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК Українисуд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

19. Застосовуючи ці критерії, Верховний Суд дійшов переконання, що наявні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступлення від висновку, викладеного у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2025 року у справі № 918/443/24, від 15 квітня 2025 року у справі № 918/442/24, від 02 грудня 2025 року у справі № 906/13/25 року з огляду на таке.

20. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

21. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

22. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

23. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

24. Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

25. Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

26. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

27. Тож розмежування компетенції судів з розгляду спорів здійснюється відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами.

28. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

29. Судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина перша та друга статті 414 ЦПК України).

30. Тлумачення частини третьої статті 400, частини другої статті 414 ЦПК України свідчить, що:
- суд касаційної інстанції перевіряє дотримання загальними судами правил юрисдикції незалежно від наявності відповідних доводів у касаційній скарзі;
- при встановленні порушення правил юрисдикції загальних судів, суд касаційної інстанції закриває провадження у справі повністю або у відповідній частині позовних вимог.

31. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що спірна земельна ділянка набута у приватну власність відповідачем ОСОБА_1 та в подальшому передана у оренду ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ».

32. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2025 року у справі № 681/1461/21 за результатами розгляду позовних вимог прокурора в інтересах міської ради про витребування земельної ділянки з власності фізичної особи - відповідача та з володіння юридичної особи - орендаря спірної земельної ділянки, визначено, що позовні вимоги в частині витребування земельної ділянки та припинення права оренди юридичної особи - орендаря земельної ділянки, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

33. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2025 року у справі № 681/1464/21 за результатами перегляду справи у касаційному порядку залишено без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції та закрито провадження у справі у частині позовних вимог, пред`явлених до юридичної особи - співвідповідача та орендаря спірної земельної ділянки, оскільки позовні вимоги у цій частині належить розглядати у порядку господарського судочинства. У цій справі позовні вимоги прокурора в інтересах органу місцевого самоврядування стосувалися витребування земельної ділянки, яка без достатніх правових підстав набута у власність фізичною особою - відповідачем та у подальшому передана у оренду юридичній особі - співвідповідачу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

34. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року у справі № 199/9897/22 за результатами касаційного перегляду судових рішень у справі за позовом прокурора до фізичної особи, у власності якої перебувала спірна земельна ділянка, та до юридичної особи - орендаря цієї земельної ділянки, про витребування земельної ділянки та скасування запису про право оренди зроблено висновок, що розгляду в порядку цивільного судочинства підлягали лише позовні вимоги до фізичної особи, натомість позовні вимоги до юридичної особи - орендаря спірної земельної ділянки - у порядку господарського судочинства.

35. У постанові від 09 вересня 2025 року у справі № 681/1285/22 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду переглядав справу за позовом прокурора в інтересах органу місцевого самоврядування про витребування земельної ділянки з володіння фізичної особи - відповідача та з володіння юридичної особи - співвідповідача і орендаря спірної земельної ділянки, скасування права приватної власності фізичної особи на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки. За результатами касаційного перегляду суд касаційної інстанції залишив без змін постанову суду касаційної інстанції про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі в частині позовних вимог до юридичної особи - орендаря спірної земельної ділянки.

36. Водночас, у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду сформувалася протилежна правозастосовча практика у правовідносинах, подібних за суб`єктним складом та предметом спору.

37. Так, у постанові від 18 березня 2025 року у справі № 918/443/24 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, розглянувши позовні вимоги прокурора в інтересах органу місцевого самоврядування до фізичної особи - власника земельної ділянки, та до юридичної особи - орендаря земельної ділянки, про витребування майна з чужого незаконного володіння, дійшов висновку, що позовні вимоги стосуються безпосередньо прав фізичної особи, яка є належним відповідачем у справі на відміну від юридичної особи - орендаря земельної ділянки, у зв`язку з чим позов підлягає розгляду судами загальної юрисдикції.

38. У постанові від 15 квітня 2025 року у справі № 918/442/24 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду переглянув справу за позовом прокурора у інтересах органу місцевого самоврядування до фізичної особи - власника спірної земельної ділянки, та до юридичної особи - орендаря земельної ділянки, про витребування земельної ділянки з володіння відповідачів. За результатами касаційного перегляду Касаційний господарський суд виснував, що позовні вимоги стосуються безпосередньо інтересів власника земельної ділянки - фізичної особи, а не юридичної особи - орендаря, а отже позов у повному обсязі підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 

39. У постанові від 02 грудня 2025 року у справі № 906/13/25 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду переглядав у касаційному порядку судові рішення у справі за позовом прокурора в інтересах органу місцевого самоврядування до фізичних осіб - власників земельних ділянок, та юридичної особи - орендаря спірних земельних ділянок. За результатами касаційного перегляду суд дійшов висновку про належність розгляду спору в порядку цивільного судочинства за суб`єктним складом, оскільки спір стосується інтересів безпосередньо власників земельних ділянок, які позивач просить витребувати, а не юридичної особи, яка володіє спірними земельними ділянками на підставі договорів оренди. 

40. Колегія суддів вважає, що для належного розмежування справ цивільного та господарського судочинства слід одночасно враховувати суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Зазначене узгоджується, зокрема, з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 922/1138/22.

41. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 квітня 2025 року у справі № 918/442/24, у спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа). Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб-підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

42. Колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, згідно з яким належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку.

43. Предметом позову у справі № 603/70/25, в якій подано касаційну скаргу заступником керівника Тернопільської обласної прокуратури, є вимога про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , яка набула спірну земельну ділянку у власність без достатніх правових підстав. При цьому, позовна вимога безпосередньо стосується також іншого співвідповідача ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ», оскільки задоволення судом такої вимоги унеможливить подальше використання земельної ділянки ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ» на підставі договору оренди. Цивільне законодавство не обмежує позивача у виборі способу поновлення свого порушеного права, зокрема, шляхом витребування майна з володіння особи, яка користується земельною ділянкою на правах оренди, а отже, така вимога є самостійною, може розглядатися незалежно від позовної вимоги про витребування тієї самої земельної ділянки з володіння іншої особи, яка отримана земельну ділянку у власність без достатньої на те правової підстави. Оскільки позовні вимоги пред`явлені прокурором до юридичної особи - суб`єкта господарювання, то згідно з зазначеними правовими висновками Касаційного цивільного суду підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

44. Звертаючись до суду з касаційною скаргою, заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури посилався на правовий висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду від 17 лютого 2021 року у справі № 902/416/20, згідно з яким вважав, що спір в частині вимог до ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ» підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. При цьому, про порушення правил суб`єктної юрисдикції в частині вимог до ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ» прокурор заявляв також і в суді апеляційної інстанції, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вимог до ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ». Поряд з цим, позивач у касаційній скарзі вказує на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо правових підстав закриття провадження у справі з підстав порушення правил суб`єктної юрисдикції з огляду на статус відповідача як юридичної особи у спорі про витребування майна, заявленого прокурором у інтересах держави.

45. Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що як за суб`єктивним критерієм, так і за суттю предмета спору позовні вимоги у частині, пред`явленій до ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ», підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.

46. За таких обставин колегія суддів вважає, що наявність різних підходів у правозастосуванні касаційними судами тих самих норм права у подібних правовідносинах не відповідає принципу забезпечення єдності та сталості єдиної правозастосовчої практики, та як наслідок розумної передбачуваності результатів судового розгляду. 

47. Відповідно до частини четвертої статті 404 ЦПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 403 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 403 цього Кодексу.

48. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від правових висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2025 року у справі № 918/443/24, від 15 квітня 2025 року у справі № 918/442/24, від 02 грудня 2025 року у справі № 906/13/25 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме під час вирішення питання юрисдикційності спорів за позовом прокурора у інтересах органу місцевого самоврядування до фізичної особи - власника спірної земельної ділянки, в частині позовних вимог, пред`явлених до співвідповідача - чинного орендаря спірної земельної ділянки.

Керуючись частинами третьою, четвертою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Монастириської міської ради до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ КАРПАТИ» про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури на ухвалу Монастирського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2025 року, та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. А. Калараш

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Пророк 

О. М. Ситнік