Справа № 515/311/26
Провадження № 2/515/769/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Дем`янової О.А.,
з участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м.Татарбунари у порядку спрощеного позовного в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),
В С Т А Н О В И В :
23 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулася через свого представника адвоката Кірюшина А.А. до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).
В обґрунтування позовних вимог вказала, що 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 26312, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн фінанс» (надалі - Відповідач, ТОВ «Онлайн фінанс») заборгованість у сумі 21495 грн. 7 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеська область Шуляченко М.Б. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання згаданого вище виконавчого напису нотаріуса, а також вчинив низку виконавчих дій у зв`язку з виконанням виконавчого провадження. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19.05.2025 року у справі № 755/13743/24 із змінами, внесеними постановою Київського апеляційного суду від 10.11.2025, яке набрало законної сили, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановою Приватного виконавця від 23.06.2025 року виконавче провадження № НОМЕР_4 закінчено. Відповідно листа Приватного виконавця від 02.08.2024 року №38934 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 на користь стягувача ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було перераховано грошові кошти в сумі 22141,92 грн. Посилаючись на те, що грошові кошти у зазначеній сумі, у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, були безпідставно стягнуті з неї в ході виконання виконавчого провадження та перераховані відповідачу, позивач просила стягнути з ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» на її користь грошові кошти в розмірі 22141 грн 92 коп., а також судові витрати, пов`язані із наданням професійної правової допомоги у сумі 11 200, 00 грн. та сплачений судовий збір.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2026 року справу передано судді Дем`яновій О.А.
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 лютого 2026 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.
Позивачка у прохальній частині позовної заяви просила справу розглядати без її участі.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до позовної заяви було направлено за місцезнаходження відповідача. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендований лист з додатками 09.03.2026 року вручено відповідальній особі за довіреністю (а.с.30).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець Шуляченко М.Б., згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримав ухвалу про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до позовної заяви10.03.2026 року. Пояснень щодо позову в порядку, передбаченому ст.181 ЦПК України, не подавав (а.с.31).
Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, що 07 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченком М.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за НОМЕР_4 на підставі виконавчого напису №26312, вчиненого 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 21495,54 грн (а.с.6).
Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 19 травня 2025 року у справі №755/13743/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 26312 (а.с.9-13).
10 листопада 2025 року Київський апеляційний суд виніс постанову, якою рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу - скасував та ухвалив нове судове рішення про стягнення з ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 7 200 грн (а.с.14-19).
23 червня 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченком М.Б. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_4 на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із надходженням до нього рішення суду про визнання виконавчого напису №26312 таким, що не підлягає виконанню (а.с.19зворот-20).
Згідно з листом приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. №38934 від 02.08.2024 року згідно даним Книг обліку депозитних сум та виписки АТ «Приватбанку» з 07 червня 2021 року по 31 липня 2024 року з боржника ОСОБА_2 в ході виконання виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 07.06.2021 року, відкритого на підставі виконавчого напису № 26312, виданого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округ у Київської області Грисюк О.В., було стягнуто 22141,92 грн (а.с.8).
Позивач, звернувшись до суду із вказаним позовом, просить стягнути з відповідача ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 22141,92 грн.
Згідно положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: «зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала».
Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 року у справі №910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не грунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.»
Згідно із постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20: "Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 592/12956/21 від 22.03.2023 під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно".
Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №910/1531/18 та від 28 січня 2020 року Верховним Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №910/16664/18.
Таким чином, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 22141,92 грн.
Відповідно до п.6 ч.1ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 1064,96 грн.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1064,96 грн. 
Також, позивачка просить стягнути з відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 11200,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано Договір про надання правової допомоги від 22 лютого 2026 року (а.с.20зворот-22), Акт виконаних робіт по договору (а.с.22зворот), Копію квитанції до прибуткового касового ордера №35 від 20 лютого 2026 року (а.с.23), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер.
Згідно з п.2.1. Договору про надання правової допомоги виконавець бере на себе правове та процесуальне представництво Замовника в частині представлення його інтересів в судах незалежно від їх предметної, територіальної та інстанційної юрисдикції у будь-яких спорах в яких Замовник є стороною або учасником справи, в органах та у осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів шляхом надання юридичних консультацій, підготовки відповідних процесуальних документів, зокрема позовних заяв, заяв про забезпечення позову, їх підписання, подання до судів, участі у судових засіданнях, підготовку та направлення адвокатських запитів тощо.
Оплата здійснюється Замовником у готівковій формі, на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, окремих кошторисів або рахунків, у відповідності до виконаних видів юридичних послуг або запланованих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору. Вартість послуг за цим Договором визначається відповідно до обсягу наданих послуг, вказаних у акті приймання-передачі виконаних робіт (п. 5.2., 5.3. Договору про надання правової допомоги).
Із Акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 22 лютого 2026 року вбачається, що сторони погодили загальну вартість послуг з надання професійної правових допомоги станом на 22.02.2026 року у розмірі 11200,00 грн.
Із квитанції до прибуткового касового ордера №35 від 20 лютого 2026 року слідує, що адвокатське бюро «Артема Кірюшина» прийняло від ОСОБА_1 коштів у сумі 11200,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги від 22.02.2026 року.
Таким чином, суд під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оцінивши обґрунтованість пред`явлених вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав задоволення цієї вимоги з огляду на наступне.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Враховуючи на відсутність клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу з власної ініціативи та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 витрат на надання правової допомоги у повному обсязі у розмірі 11200,00 грн.
Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 22141 (двадцять дві тисячі сто сорок одна) грн 92 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 11200 (одинадцять тисяч двісті) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (код ЄДРПОУ 42254696, адреса: бул. Верховної Ради, 34, оф. 511, м. Київ ).
Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеська область Шуляченко Микола Борисович ( рнокпп НОМЕР_2 , адреса: 65033, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Домбровського Владислава, буд. 4-А, офіс 122, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_3 ).

Суддя О.А.Дем`янова