Справа № 708/669/25
Провадження № 2/708/17/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Попельнюха А. О.,
з участю:
секретаря судових засідань Омельченко Ю. М.,
представника позивача адвоката Осадчого О. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Медведівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю та

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Осадчого О. В. звернувся до суду із позовом до Медведівської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю, відповідно до якого просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На обґрунтування поданого позову зазначив, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 20.11.2008 набув право власності на 61/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Право власності на іншу частину цього житлового будинку на момент звернення до суду ні за ким не зареєстровано. Позивач, маючи намір відчужити належну йому на праві власності частину будинку у АДРЕСА_1 знайшов покупця та зробив висновок про вартість об`єкта оцінки. Проте, вже під час перебування у нотаріуса потенційний покупець відмовився укладати договір купівлі-продажу, оскільки останньому було роз`яснено, що він буде позбавлений можливості приватизувати земельну ділянку біля частини будинку, тому що продавцеві належить лише 61/100 частина домоволодіння. Хоча ОСОБА_1 відкрито та безперервно володів усім будинком. Під час збору інформації щодо вказаної частини домоволодіння позивач встановив, що домоволодіння належало ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_1 (син). ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виписані зі складу сім`ї на підставі рішення суду 1978 року у справі № 2-117. Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , користувався домоволодінням та доглядав за ним ОСОБА_1 , натомість ОСОБА_5 після її смерті на території села не проживав та спірним домоволодінням не користувався і не доглядав за ним. Згодом ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У спірному домоволодінні ніхто не зареєстрований, йому наразі присвоєний окремий вуличний номер 23. Позивач фактично з 2008 року, з моменту укладення договору дарування на його ім`я, добросовісно заволодів не лише своєю часткою, а фактично усім будинком і відкрито та безперервно володіє ним до моменту звернення до суду, що можуть підтвердити свідки. Тому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого засідання. 
Ухвалою суду від 30.07.2025 суд за клопотанням представника позивача витребував докази, а саме інформацію зі спадкового реєстру. Витребувані докази надані суду у визначений ухвалою строк та приєднані до матеріалів справи. 
У підготовчому засіданні 17.09.2025 протокольною ухвалою суду оголошена перерва за клопотанням представника позивача – адвоката Осадчого О. В.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 24.09.2025 за клопотанням представника позивача суд витребував додаткові докази, а саме копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із чим підготовче засідання було судом відкладено. Витребувані докази надані відповідно до ухвали суду у визначений строк та долучені до матеріалів цивільної справи. 
Ухвалою суду від 20.10.2025 до участі у розгляді справи у якості співвідповідача залучена ОСОБА_2 .
Протокольною ухвалою суду від 18.11.2025 підготовче засідання у справі було відкладено за клопотанням представника позивача.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 17.12.2025 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Під час підготовчого провадження суд за клопотанням представника позивача – адвоката Осадчого О. В. долучив до матеріалів справи додаткові докази, вирішив питання про виклик свідків.
У судовому засіданні 26.02.2026 суд за клопотанням представника позивача оголосив перерву для виклику свідків.
Після перерви представник позивача – адвокат Осадчий О. В. від виклику свідків відмовився, у зв`язку із чим розгляд справи судом був продовжений.

У судовому засідання представник позивача – адвокат Осадчий О. В. позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просив суд його задовольнити. Додатково зазначив, що протягом тривалого часу лише позивач ОСОБА_1 , який є власником 61/100 частин, відкрито володіє і користується житловим будинком та надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи протягом тривалого часу свої права на спірну частку не заявляють, жодної участі в утриманні її не здійснюють.
Відповідач Медведівська сільська рада участь уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечила, причини неявки суду не повідомила. Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався. Представник Медведівської сільської ради подав суду додаткові докази, а саме відомості Чигиринської філії ВСП «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» та ТОВ «Черкасиенергозбут».
Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце проведення судового розгляду, причини неявки суду не повідомила. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не подала.

За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Спірні правовідносини виникли щодо питань набуття права власності, тому до їх правого регулювання застосуванню підлягають положення Глави 24 «Набуття права власності» Книги третьої «Право власності та інші речові права» Цивільного кодексу України.
Також, під час розгляду вказаної справи суд ураховує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
До основних засад цивільного судочинства законодавцем віднесено принцип змагальності сторін, реалізація якого відбувається шляхом надання сторонам рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, покладення на сторони обов`язку довести обставини, які мають значення для справи і на які така сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та ризиків настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).
Притаманний цивільному процесу принцип диспозитивності передбачає розгляд справ судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
У свою чергу обов`язок доказування і подання доказів, регламентований статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, покладає на сторони обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Виключенням із загального правила можуть бути випадки, які регламентовані законодавцем у статті 82 цього Кодексу, та можуть слугувати підставами звільнення від доказування, зокрема визнання учасниками справи обставин справи, які зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За загальним правилом, визначеним статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Окремою підставою набуття права власності на майно є набуття такого права за набувальною давністю. 
Відповідно до статті 334 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності.
Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 286/1652/18 сформулював позицію щодо набувальної давності.
Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.
Звідси йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.
Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Під час розгляду справи судом установлено, що ОСОБА_1 є власником 61/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності набуто ним на підставі договору дарування, посвідченого 19.11.2008 приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Корчемною М. В., зареєстровано в реєстрі за № 4677. Відповідно до пункту 1 договору дарувальник ОСОБА_3 подарував, а обдарований ОСОБА_1 прийняв у дар зазначену частку, яка належала дарувальникові на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради 10.11.2008. 
З наданого рішення Народного суду Чигиринського району Черкаської області від 16.05.1978 (справа № 2-117) установлено, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна колгоспного двору судом був проведений поділ домоволодіння між сторонами із визначенням приміщень, які виділені кожному із них. 
З наданого суду технічного паспорта на спірне домоволодіння установлено, що після ухвалення судом рішення про поділ домоволодіння між співвласниками був установлений фактичний порядок користування виділеними кожному із них частками цього домоволодіння, у будинку облаштовані два окремі входи. 
Довідкою КП ЧООБТІ від 01.04.2025 за № 61825 підтверджено, що право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 не зареєстровано. Проте під час розгляду справи суду не були надані докази на підтвердження того факту, що спірна частина домоволодіння має саме таку нумерацію. Крім того суд звертає увагу, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: : АДРЕСА_1 . 
Наданими суду доказами підтверджено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складений відповідний актовий запис за № 29. Інший співвласник спірного домоволодіння ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складений відповідний актовий запис за № 83.
Після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, спадкова справа не відкривалася. 
Після смерті ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини у визначений чинним законодавством строк звернулася його донька ОСОБА_2 , відповідно вона стала спадкоємцем усього належного померлому майна та майнових прав.

З огляду на наявність у матеріалах справи доказів, що співласником іншої частини домоволодіння є ОСОБА_5 , спадкоємцем після смерті якого є його донька ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до Медведівської сільської ради не підлягають до задоволення, оскільки такий учасник справи не є належним відповідачем у спірних правовідносинах. Такі висновки суду узгоджуються із усталеною практикою Верховного Суду, відповідно до якої пред`явлення вимог до неналежного відповідача є окремою самостійною підставою для відмови у позові.

У свою чергу позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_2 під час судового розгляду не були доведені належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки суд позбавлений можливості визначити який саме об`єкт є спірним, зокрема суд позбавлений можливості його ідентифікувати із визначенням адреси. Суду не надані докази для визначення моменту початку володіння ним та докази на підтвердження цього. У свою чергу надані відомості щодо електроспоживання за адресою: АДРЕСА_1 підтверджують, що споживач ОСОБА_3 сплачував за спожиту електричну енергію своєчасно, проте з липня 2016 року виникла заборгованість, яка була сплачена у липні 2018 року. ОСОБА_1 не звертався із заявою про укладення договору постачання електричної енергії. З 2018 року споживання електричної енергії відсутнє. Також суд ураховує, що місце зареєстрованого проживання ОСОБА_1 знаходиться на значній відстані від спірного домоволодіння, що виключає можливість його щоденного відвідування для використання та обслуговування. У свою чергу лише факт набуття права власності на частку домоволодіння не дає підстав стверджувати про безперервне фактичне володіння усім домогосподарством. За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначений позов не підлягає до задоволення. 

Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 43, 76-84, 89, 132-141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у позові ОСОБА_1 до Медведівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники та їх адреси:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_3 );
Представник позивача: адвокат Осадчий Олег Васильович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001461 від 16.01.2023, видане Радою адвокатів Черкаської області, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_4 );
Відповідач: Медведівська сільська рада (код ЄДРПОУ: 33369798, місцезнаходження: Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Медведівка, вул. Богдана Хмельницького, буд. 44-В;
Відповідачка: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстр.: АДРЕСА_1 ).

Суддя      Андрій ПОПЕЛЬНЮХ