Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3183/25
Номер провадження2/173/522/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
повне
03 червня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,
за участі:
секретаря Салтикової С.І.,
представника позивача Решетніка О.Ю.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лавринович О.В.,
представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Романовської Т.М.,
представника третьої особи Служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради - Черниха О.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради, Кам`янське районне управління поліції, відділення поліції № 3 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак неналежно виконують батьківські обов`язки, що створює загрозу її життю та здоров`ю. Зокрема, встановлено, що сім`я перебуває у складних життєвих обставинах як внутрішньо переміщені особи, зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, допускає конфлікти та випадки домашнього насильства.
07.11.2025 органами поліції та службою у справах дітей зафіксовано перебування батьків у стані алкогольного сп`яніння в присутності малолітньої дитини, а також факт вчинення відповідачем ОСОБА_2 домашнього насильства, за що складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис.
В той же день фахівцями Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Верхньодніпровської міської ради» складено акт обстеження умов проживання сім`ї, за результатами якого встановлено незадовільні побутові та санітарні умови проживання, перебування обох батьків у стані алкогольного сп`яніння, конфліктні відносини в сім`ї та неналежне облаштування умов для дитини (відсутність окремого місця для сну). Крім того, складено акт оцінки рівня безпеки дитини, яким встановлено небезпечні умови її перебування з батьками.
У зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини, вона була негайно відібрана у батьків та влаштована до сім`ї патронатного вихователя на підставі рішення органу місцевого самоврядування.
Крім того, враховано, що відповідач ОСОБА_1 раніше була позбавлена батьківських прав щодо іншої дитини, що свідчить про систематичне невиконання батьківських обов`язків.
Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки їх поведінка свідчить про ухилення від виконання обов`язків щодо виховання та утримання дитини і становить загрозу її інтересам.
Провадження у справі відкрито 03.12.2025.
Ухвалою від 11.03.2026 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона разом із чоловіком є внутрішньо переміщеними особами, які раніше проживали у Донецькій області, після чого переїхали та проживали у м. Голованівськ, де у вересні 2025 року народилася їхня дитина. У листопаді 2025 року сім`я переїхала до м. Верхньодніпровськ та почала проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомила, що між нею та чоловіком виник конфлікт під час перебування обох у стані алкогольного сп`яніння, під час якого чоловік нібито погрожував їй ножем, у зв`язку з чим вона викликала поліцію, після чого дитину було вилучено. Зазначила, що житлові умови за місцем проживання були незадовільними та будинок був непридатним для проживання. Також пояснила, що після відібрання дитини їй невідомо про її місцезнаходження, до органів соціальних служб вона не зверталася. Вказала, що наразі чоловік алкоголь не вживає, вона бажає повернути дитину та зобов`язується належним чином піклуватися про неї. Додатково повідомила, що має старшого сина, щодо якого вона була позбавлена батьківських прав у зв`язку з відсутністю житла, який проживає у сім`ї батька, де, зі слів відповідача, зловживають алкоголем, а місцезнаходження дитини їй невідоме, оскільки вона з ним не спілкується через конфліктні відносини з цією сім`єю. Зазначила, що раніше чоловік зловживав алкоголем, однак наразі, за її словами, алкоголь не вживає у зв`язку з проживанням разом із його батьком. Також вказала, що сама алкоголь не вживає.
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Лавринович О.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила, що відповідач ОСОБА_1 хоче повернути та виховувати свою дитину, обіцяє виправитися. Вважає, що відповідачеві ОСОБА_1 необхідно надати можливість виховувати свою дитину.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Романовська Т.М. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_2 хоча і має інвалідність, але працює, має невеликий постійних дохід та зараз не вживає алкогольні напої.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради у судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що відповідач не цікавилася долею своєї дитини, не з`являлася на виклики на засідання комісії і дитина була відібрана у матері через загрозу її життю на здоров`ю. Відповідачі у незначній мірі покращили свої житлові умови, але це не впливає на загальну ситуацію щодо їх відношення до дитини.
Представник третьої особи, Кам`янське районне управління поліції, відділення поліції № 3 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, у судове засідання не з`явився, по дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачі мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.09.2025, актовий запис № 80 від 11.09.2025, де батьками записані відповідачі.
Відповідачі із донькою перебувають на обліку, як внутрішньо переміщені особи з Донецької області, м. Мирноград, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1220-7002334992 від 23.10.2025, № 1220-7002340067 від 03.11.2025 та № 1220-7002340076 від 03.11.2025.
Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0874293, відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи.
Згідно до повідомлень Служби у справах дітей Голованівської селищної ради, від 24.10.2025 № 151, від 07.11.2025 року № 158, сім`я ОСОБА_4 , як внутрішньо переміщені особи, проживали на території Голованівської селищної ради з 02 вересня 2024 року по 22 жовтня 2025 року. Також, в даній родині ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 .
Дана сім`я була отримувачем соціальної послуги «Соціального супроводу сімей (осіб) які перебувають у складних життєвих обставинах», як така, що перебуває у складних життєвих обставинах з 19 вересня 2025 року. З батьками велася робота, щодо належного виконання батьківських обов`язків. Також при наданні соціальних послуг було встановлено низький рівень батьківського потенціалу обох батьків, що може привести до негативних наслідків, у догляді за новонародженою дитиною, службою у справах дітей Голованівської селищної ради було ініційовано формування пакету документів для постановки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на облік як дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Однак, у процесі підготовки рішення родина змінила місце проживання.
Відповідно до листа від 05.11.2025 № 01-29/0524 Служби у правах дітей Голованівської селищної ради спеціалісти служби зв`язувалися в телефонному режимі з ОСОБА_1 , при якому остання повідомила, що вона разом з дитиною з 01.11.2025 року, після повернення їх з лікарні, проживають за наступною адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 10.11.2025 № 01-29/0524 було зазначено, що ОСОБА_5 через зловживання алкоголем, ведення невпорядкованого способу життя, невиконання своїх батьківських обов`язків була позбавлена батьківських прав, стосовно іншої своєї дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що також підтверджується рішенням Димитрівського міського суду Донецької області від 30.11.2023.
Відповідно до повідомлення від 07.11.2025 зазначено, що 06.11.2025 о 21:46 до відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення на лінію «102» від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по факту того, що за адресою; АДРЕСА_1 , чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в стані алкогольного сп`яніння кидається з кухонним ножем, погрожує фізичною розправою заявниці. Також в будинку перебуває малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виїздом на місце події, працівниками поліції було складено форму оцінки ризиків домашнього насильства, стосовно ОСОБА_2 , складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та терміновий заборонний припис. В ході перевірки було встановлено, що відповідачі протягом дня вживали алкогольні напої та обидва були в сильному алкогольному сп`янінні.
07.11.2025 спеціалістами Служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради, фахівцями Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Верхньодніпровської міської ради» та працівниками поліції, було складено Акт обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_4 . За результатами обстеження було встановлено, що сім`я ОСОБА_4 та їх малолітня дитина ОСОБА_7 проживає на території АДРЕСА_1 декілька тижнів. Будинок в якому вони проживають вищевказана сім`я винаймає. Санітарний стан помешкання - не задовільний. В кімнатах брудно. Відповідачі перебували в стані алкогольного сп`яніння. В сім`ї часто виникають сварки. Відповідачі пояснили, що вживають алкоголь. Дитина спить в колисці, власного ліжка не має.
07.11.2025 року спеціалістами Служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради, фахівцями Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Верхньодніпровської міської ради» та працівниками поліції було складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, згідно якого встановлено, що перебування дитини разом з батьками є небезпечним, батьки перебувають в стані алкогольного сп`яніння, батько дитини вчинив домашнє насильство відносно її матері.
Виконавчим комітетом Верхньодніпровської міської ради від 07.11.2025 року було прийнято рішення № 469, яким малолітню дитину ОСОБА_3 було негайно відібрано від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до наказу Служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради від 07.11.2025 № 66-ОД «Про влаштування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_8 » з метою захисту життя та здоров`я ОСОБА_3 , дану дитину було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя, та відповідно до Акту передачі дитину від 07.11.2025 передано патронатному вихователю ОСОБА_8 .
Згідно Акту обстеження умов проживання від 04.03.2026 за адресою АДРЕСА_2 , після переїзду на нове місце проживання, відповідачі у незначній мірі покращили умови проживання.
Згідно Акту обстеження умов проживання від 20.05.2026 за адресою: АДРЕСА_3 , де зараз проживають відповідачі, встановлено, що у будинку відповідачів наявні дві кімнати, є пічне опалення, електроенергія, вода з криниці, свіжо побілені стіни. Для всіх членів родини спальних місць не вистачає. У будинку, крім відповідачів, проживає батько ОСОБА_2 . ОСОБА_9 . Запаси продуктів харчування відсутні.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що працює патронатним вихователем. Повідомила, що в ніч на 05 листопада 2025 року їй зателефонували зі Служби у справах дітей із проханням прийняти немовля, яке перебувало у небезпечних умовах. Вона надала згоду, після чого дитину їй доставили працівники поліції. Зазначила, що дитина перебувала у занедбаному стані, була переохолоджена, без належного одягу, загорнута лише у тонкий плед та рушник, від неї відчувався неприємний запах. За її словами, дитина тривалий час хворіла та продовжує хворіти, а медичні працівники пов`язують цей стан із можливим харчовим отруєнням. Свідок також вказала, що на даний час стан дитини покращився, однак вона вважає, що у разі повернення дитини до матері існує ризик погіршення її стану, оскільки дитина потребує посиленого догляду, медичного нагляду, реабілітаційних заходів та масажів. На думку свідка, такий стан дитини є наслідком умов, у яких вона перебувала до її вилучення з сім`ї.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що працює провідним спеціалістом у Комунальній установі «Центр надання соціальних послуг». Повідомив, що від працівників поліції до установи надійшло повідомлення про факт домашнього насильства у сім`ї ОСОБА_4 . Зазначив, що наступного дня працівниками служби було здійснено виїзд до сім`ї та проведено обстеження умов проживання, за результатами якого встановлено, що житлово-побутові умови є незадовільними, а для дитини не створено належних умов утримання. Свідок вказав, що у нього склалося враження про можливе вживання відповідачами алкогольних напоїв напередодні обстеження. Також було встановлено, що сім`я належить до вразливої категорії населення, у зв`язку з чим дитину було тимчасово влаштовано до сім`ї патронатного вихователя. Крім того, сім`ї було рекомендовано отримати соціальний супровід як такій, що перебуває у складних життєвих обставинах, який передбачає надання гуманітарної, правової допомоги, консультацій та заходів, спрямованих на підвищення батьківського потенціалу.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що працює начальником відділення соціальної роботи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг». Повідомила, що до Центру надійшло звернення від Служби у справах дітей з попереднього місця проживання сім`ї ОСОБА_4 з проханням відвідати родину та, за потреби, надати соціальну допомогу. Зазначила, що на момент першого відвідування мати з дитиною перебували у закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим поспілкуватися з ними не вдалося, а згодом дитину було вилучено з сім`ї. Свідок пояснила, що відповідачі перебувають на соціальному супроводі як сім`я, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Працівниками Центру здійснюються регулярні відвідування, проводяться профілактичні бесіди, надавалась гуманітарна допомога, зокрема одяг, дитячий візочок та ліжечко. Також зазначила, що окремі рекомендації виконувалися, сім`я змінила місце проживання та переїхала до житла з кращими умовами, однак покращення житлово-побутових умов значною мірою забезпечено за рахунок допомоги дідуся, оскільки батьки не мають стабільного доходу. Свідок висловила сумніви щодо батьківського потенціалу відповідача, зокрема з огляду на те, що вона раніше була позбавлена батьківських прав щодо іншої дитини. На її думку, відповідач не усвідомлює наявних проблем, а без сторонньої підтримки, зокрема з боку дідуся, батьки не здатні самостійно належним чином виховувати дитину.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що є батьком відповідача ОСОБА_2 . Повідомив, що разом із відповідачами проживає у м. Верхньодніпровськ як внутрішньо переміщена особа, спільне проживання триває з листопада 2025 року. Зазначив, що у період його відсутності (у зв`язку з виїздом у справах) між відповідачами виник конфлікт, після якого працівниками поліції було вилучено дитину. Свідок пояснив, що звертався з проханням про повернення онуки, однак дитину не повернули. Висловив бажання, щоб дитина виховувалася у сім`ї, та зазначив, що нині сім`я має належні житлові умови. Також повідомив, що, на його думку, під час перебування дитини з батьками вона була у задовільному стані, отримувала належний догляд і харчувалася дитячими сумішами.
У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Отже, при вирішенні даного спору суд виходить із того, що для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, необхідним є встановлення не лише факту неналежного виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а й наявності їх винної поведінки, яка свідчить про свідоме та систематичне нехтування інтересами дитини.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі з моменту народження дитини не забезпечували їй належних та безпечних умов для життя і розвитку. Матеріалами справи підтверджено зловживання відповідачами алкогольними напоями, відсутність належного догляду за дитиною, нестабільність житлово-побутових умов та неналежне виконання обов`язків щодо забезпечення її базових потреб.
Особливого значення суд надає обставинам, за яких дитина була негайно відібрана у батьків. Встановлені судом факти домашнього насильства з боку відповідача ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, проявляв агресивну поведінку та створив небезпечну ситуацію із застосуванням кухонного ножа, а також перебування матері дитини у стані алкогольного сп`яніння свідчать про наявність безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження у письмових доказах, наданих суду. 
Разом з тим, істотне значення для вирішення спору має встановлений під час розгляду справи факт харчового отруєння новонародженої дитини, який був визнаний відповідачем ОСОБА_1 . З огляду на вік дитини та її повну залежність від належного догляду батьків, зазначена обставина свідчить про неналежне забезпечення відповідачами безпечних умов життя, харчування та догляду за дитиною.
Крім того, на користь висновку про неналежне виконання відповідачами батьківських обов`язків свідчить стан дитини після її вилучення із сім`ї. Згідно показань свідка ОСОБА_8 , яка є патронатним вихователем, дитина їй була передана у стані, який потребував особливого догляду, лікування та реабілітаційних заходів. Наведене додатково підтверджує, що до моменту відібрання батьками не було забезпечено належних умов для фізичного розвитку та безпеки дитини.
Суд також враховує поведінку відповідачів після відібрання дитини. Як встановлено під час розгляду справи, вони не вживали достатніх та послідовних заходів для відновлення батьківських зв`язків з дитиною, не проявляли належної зацікавленості її життям, станом здоров`я та умовами перебування, не зверталися до відповідних органів з метою організації побачень та участі у вихованні. Така поведінка свідчить про фактичне самоусунення від виконання батьківських функцій.
Суд також бере до уваги, що відповідачі протягом нетривалого періоду неодноразово змінювали місце проживання, що свідчить про відсутність стабільності життєвих умов, необхідної для належного виховання та розвитку малолітньої дитини. Крім того, щодо відповідача ОСОБА_1 встановлено факт попереднього позбавлення батьківських прав стосовно іншої дитини, що характеризує її ставлення до виконання батьківських обов`язків та підлягає врахуванню при оцінці всіх обставин справи.
Суд враховує і висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого позбавлення відповідачів батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини.
Таким чином, сукупність досліджених доказів дає суду підстави для висновку, що відповідачі свідомо та систематично ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечували належного догляду за дитиною, створювали небезпечне для неї середовище та не виявили належної турботи про її подальшу долю після відібрання. Така поведінка є винною та підпадає під ознаки ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України.
Суд критично оцінює доводи відповідача ОСОБА_1 та представників відповідачів про те, що на час розгляду справи відповідачі змінили спосіб життя, покращили житлово-побутові умови та мають намір самостійно виховувати дитину. Такі твердження не спростовують встановлених судом обставин тривалого неналежного виконання батьківських обов`язків та не свідчать про стійкі й незворотні позитивні зміни у поведінці відповідачів. Доказів, які б переконливо підтверджували усунення причин, що стали підставою для відібрання дитини, формування стабільного та безпечного середовища для її проживання, а також тривале дотримання відповідачами належної поведінки, суду не надано.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Мамчур проти України» та «М.С. проти України», при вирішенні питань, що стосуються сімейних правовідносин, пріоритетного значення набувають найкращі інтереси дитини, які можуть обґрунтовувати втручання держави у сімейне життя у випадках, коли сімейне середовище є небезпечним або явно несприятливим для дитини.
Таким чином, з урахуванням принципу пріоритетності найкращих інтересів дитини, встановлених судом фактичних обставин справи, системного невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, відсутності належного догляду, наявності загрози життю та здоров`ю дитини, нестабільності проживання, а також висновку органу опіки та піклування, суд доходить висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Разом з тим суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак у даному випадку є необхідним та пропорційним втручанням у сімейне життя з метою забезпечення безпечного, стабільного та належного середовища для розвитку дитини. 
Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України, у разі задоволення позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно вирішує питання про стягнення аліментів на дитину з осіб, позбавлених батьківських прав.
Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримання дитини є рівним для обох батьків та становить складову їх конституційного та сімейно-правового обов`язку щодо забезпечення належного рівня життя дитини.
Відповідно до статей 8 та 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть однакову відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
За змістом статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання обов`язку щодо утримання дитини визначаються за домовленістю між батьками, а у разі спору - за рішенням суду, який визначає розмір аліментів у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Стаття 183 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір частки доходу визначається судом з урахуванням обставин справи.
При визначенні розміру аліментів суд відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, майновий стан, рівень доходів, а також інші істотні обставини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний гарантований розмір не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд бере до уваги, що обов`язок утримання дитини є безумовним та не залежить від особистих відносин між батьками і дитиною, а також від факту позбавлення батьківських прав, оскільки спрямований виключно на забезпечення інтересів дитини.
Враховуючи встановлені у справі обставини, а також те, що дитина потребує належного матеріального забезпечення для її фізичного та соціального розвитку, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить із положень статті 182 Сімейного кодексу України, відповідно до яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, а також інших істотних обставин справи.
Суд враховує, що мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.
Водночас суд бере до уваги встановлені у справі обставини неналежного виконання відповідачами батьківських обов`язків, відсутність належної участі у матеріальному забезпеченні дитини та необхідність забезпечення стабільних умов її розвитку.
З урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, а також необхідності забезпечення її належного матеріального рівня, суд вважає обґрунтованим визначити розмір аліментів у частці від доходу платника, а саме: з кожного по 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи, що орган опіки та піклування просив визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) з кожного з батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
З урахуванням того, що на час розгляду справи дитина перебуває під патронатною опікою, суд вважає за можливе стягнути аліменти на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, чи фізичної особи - опікуна, на утриманні якої буде знаходитися.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради (Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, просп. Шевченка, 21, ЄДРПОУ 04052595) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , останнє місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (останнє місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), треті особи: Служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради (Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Сергія Яцковського, 25, ЄДРПОУ 45066281), Кам`янське районне управління поліції, відділення поліції № 3 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Авраменко, 21, ЄДРПОУ 08671248), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального (державного) дитячого навчально-виховного закладу, або особи, до якої буде поміщена дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального (державного) дитячого навчально-виховного закладу, або особи, до якої буде поміщена дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного рішення, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017.
Повний текст рішення складений 11 червня 2026 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв