КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 757/41846/24-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5071/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди, 
за апеляційними скаргами представника Державної казначейської служби України та Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Соколова О.М,-

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
ОСОБА_1  просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 30 000 грн 00 коп. та понесені судові витрати, шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у Горішньоплавнівському ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває відкрите 08 червня 2022 року виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення на користь позивача із ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 44 043 грн 11 коп., сплаченого судового збору у розмірі 908 грн 00 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 500 грн 00 коп., стягнутих на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2022 року.
ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку із протиправними діями посадових осіб та затримкою своєчасного виконання рішення суду позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 30 000 грн 00 коп.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року названий позов задоволено.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн 00 коп.
Стягнутоз Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь  ОСОБА_3 понесенівитрати на правову допомогу у розмірі 18 400 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення зДержавного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 18 400 грн 00 коп. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі Горішньоплавнівський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Державної казначейської служби України та апеляційна скарга Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підлягає частковому задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обгрунтованості та доведеності завдання позивачу моральної шкоди у зв`язку із протиправними діями посадових осіб виконавчої служби та затримкою своєчасного виконання рішення суду. 
Враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, судом першої інстанції стягнуто із Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 30 000 грн 00 коп.
Стягуючи на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 18 400 грн 00 коп., судом першої інстанції враховано критерії розумності їх розміру з урахуванням складності справи. 
Колегія суддів не погоджується із таким розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача. 
Апеляційний суд погоджується із висновком суду щодо доведеності позовних вимог, проте вважає помилковим висновок суду щодо обґрунтованості заявленого розміру завданої моральної шкоди, а також щодо стягнення грошових коштів та понесених витрат на правничу допомогу безпосередньо із Державної казначейської служби України шляхом їх безспірного списання з єдиного казначейського рахунку.
Встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2022 року на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти у розмірі 44 043 грн 11 коп., сплачений судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 500 грн 00 коп.
28 квітня 2022 року видано виконавчий лист по справі № 537/5817/21, провадження № 2/537/345/2022.
Постановою Крюківського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 червня 2022 року відкрите виконавче провадження  № НОМЕР_2.
На момент звернення до суду вказане виконавче провадження перебуває на виконанні у Горішньоплавнівському ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
У зв`язку із неналежним виконанням посадовими особами виконавчої служби своїх повноважень, ОСОБА_1 неодноразово звертався до начальника Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
Згідно листа Міністерства юстиції України, виконавче провадження № НОМЕР_2 поставлено на контроль начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Позивача повідомлено про те, що відносно старшого державного виконавця Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_5 порушено дисциплінарне провадження.
Дисциплінарною комісією встановлено, що при виконанні виконавчого провадження старшим державним виконавцем Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_5 допущено тривале невжиття заходів примусового виконання, недотримання строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій, чим порушено вимоги п. 3 ч. 2, п. 19 ч. 3 ст. 18, ст. 30, ч. 1 ст. 36, ч. 7, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». 
Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06 березня 2024 року № 538/05 до старшого державного виконавця Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_5 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.
Відносно в.о. начальника Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_4 порушене дисциплінарне провадження. Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_4 не дотримано вимоги ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» в частині неналежного здійснення контролю за виконанням рішень суду, вимог положень та посадової інструкції. ОСОБА_4  неналежно здійснював контроль за діями підпорядкованого йому державного виконавця.
Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 червня 2024 року № 2302/05 до в.о. начальника Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_4 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення зауваження.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що протиправні дії посадових осіб та затримка виконання рішення суду призвели до завдання позивачу моральної шкоди та позбавили його можливості забезпечити належні умови для повноцінного життя, а саме: належного харчування, лікування.
Психологічне напруження через неодноразові звернення зі скаргами та клопотаннями призвели до порушення нормальних соціальних зв`язків, душевних стражданнях та вимушених змінах у життєвих стосунках. 
За ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом  (ст. 1167 ЦК України).
Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Протиправність (неправомірність) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця може доводитись з посиланням, зокрема, на судове рішення, яке набрало законної сили, рішення вищих посадових осіб державної виконавчої служби, а також інші докази.
Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19, пункт 26).
Встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2022 року на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти у розмірі 44 043 грн 11 коп., сплачений судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 500 грн 00 коп.
Із долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06 березня 2024 року № 538/05 та наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 червня 2024 року № 2302/05 встановлено бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби в частині належного та ефективного виконання судового рішення про стягнення на користь позивача грошових коштів.
Доказів виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 березня 2022 року матеріали справи не містять.
Враховуючи, що позивачем доведено факт надмірної тривалості виконання судового рішення внаслідок неправомірних дій посадових осіб органу державної виконавчої служби, що встановлено долученими до матеріалів справи копіями наказів, відтак, вказане доводить завдання ОСОБА_1 моральної шкоди у зв`язку із порушенням його прав.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи з вимог розумності та справедливості, з урахуванням тих обставин, що довготривале невиконання судового рішення внаслідок протиправних дій посадових осіб державної виконавчої служби призвело до душевних страждань позивача, колегія суддів вважає 30 000 грн 00 коп. є завищеним та необґрунтованим розміром заданої моральної шкоди.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що враховуючи неодноразове звернення із обґрунтованими скаргами та клопотаннями на дії посадових осіб органу державної виконавчої служби, на користь позивача підлягає стягненню завдана моральна шкода у розмірі 3 000 грн 00 коп. 
Висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі є помилковим.
Доводи апеляційної скарги Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що державним виконавцем вживались заходи примусового виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане не спростовує доведену належними доказами бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби в частині належного та ефективного виконання судового рішення про стягнення на користь позивача грошових коштів.
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про стягнення на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 18 400 грн 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
ОСОБА_1  просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 18 400 грн 00 коп.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію: актів прийому-передачі наданих послуг від 16 жовтня 2021 року та від 27 травня 2025 року за договором про надання правової допомоги; договору про надання правової допомоги від 03 листопада 2021 року; додаткової угоди № 1 від 01 січня 2024 року.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви та відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 18 400 грн 00 коп. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.
Відтак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі та вважає, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп. 
Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції стягнуто завдану моральну шкоду та витрати на правничу допомогу на користь позивача з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду про стягнення грошових коштів безпосередньо із Державної казначейської служби України шляхом їх безспірного списання з єдиного казначейського рахунку.
Згідно п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Відтак, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (п. 6. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).
Так, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.
У постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 415/1009/21 (провадження № 61-18055св21) Верховний Суд зазначив: «Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку».
Враховуючи вищевикладене, резолютивну частину рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу необхідно викласти в новій редакції. 
Так, 03 лютого 2026 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача надійшло клопотання про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу під час апеляційного перегляду рішення суду у розмірі 6 400 грн 00 коп.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, колегія суддів вважає зазначений розмір витрат завищеним. Відтак, на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу під час апеляційного перегляду рішення суду у розмірі 1 000 грн 00 коп.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
За ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення суду. 
Позов  ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )понесенівитрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 3 000 грн 00 коп.
Клопотання ОСОБА_1  про стягнення витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції задовольнити частково.
Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )понесенівитрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн 00 коп.
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 30 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко