РІШЕННЯ
Іменем України

27 травня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/233/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Теплоарматура”,
код ЄДРПОУ 44721189, вул. Куренівська, 16-а, м. Київ, 04073
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Новінс”, 
код ЄДРПОУ 42682888, вул. Громадська, 39, м. Чернігів, 14037
Предмет спору: про стягнення 273 827,52 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Теплоарматура” через підсистему “Електронний суд” звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Новінс”, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 218 070,72 грн основного боргу, 10 154,70 грн пені, 999,26 грн 3% річних, 1428,11 грн інфляційних втрат, 43 174,73 грн 20 % штрафу.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; зобов?язано відповідача у триденний строк з дня отримання ухвали зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України; попереджено, що у разі нереєстрації електронного кабінету в ЄСІТС, настають процесуальні наслідки, передбачені ГПК України, у тому числі, вжиття заходів процесуального примусу, у виді неприйняття судом до розгляду поданих заяв по суті та заяв з процесуальних питань, тощо; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.
Ухвала суду від 23.03.2026 доставлена позивачу до його електронного кабінету в ЄСІТС 23.03.2026 о 16:42, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа; відповідачу – рекомендованою поштовою кореспонденцією (ШКІ R067128879843, вручено відповідачу 27.03.2026).
Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву на позов є 13.04.2026 включно.
Ухвалою суду від 14.04.2026 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “НОВІНС” у межах суми позовних вимог 273 827 грн. 52 коп, що знаходяться на рахунках у банках або інших фінансових установах.
30.04.2026 від позивача через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання, у якому позивач повідомляє про часткову оплату відповідачем заборгованості на загальну суму 100 000,00 грн згідно з платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №6214 від 15.04.2026 на суму 50 000,00 грн та №6213 від 14.04.2026 на суму 50 000,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 173 827,52 грн.
Ухвалою суду від 30.04.2026 закрито провадження у справі № 927/233/26 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Новінс” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Теплоарматура” 100 000,00 грн боргу.
Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 25/22-сб від 27.05.2022.
Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами. 
Позивач відповідь на відзив, у встановлений судом процесуальний строк, у порядку ст. 166 ГПК України, не надав.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
27.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Теплоарматура” (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Новінс” (покупець) укладено Договір поставки №25/22-сб (далі – Договір).
Згідно з п. 1 Договору постачальник зобов`язується передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати товар на умовах і у порядку, визначених цим Договором, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в рахунку-фактурі та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору.
Прийом-передача товару здійснюється повноважними представниками постачальника та покупця. Поставка товару здійснюється згідно Міжнародних правил «ІНКОТЕРМС-2020» (з урахуванням внутрішньодержавних особливостей застосування даних правил) на умовах ЕХW (Україна, Київ, вулиця Куренівська, 16А).
Сторони можуть погодити інші умови поставки та зазначити їх в додаткових угодах (Специфікаціях), рахунках- фактурах, видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 3.2.-3.4. Договору ціни на товар вказуються у рахунках-фактурах та видаткових накладних на товар, які є невід`ємною частиною цього Договору. Оплата здійснюється в національній валюті України у формі безготівкових розрахунків.
Товар оплачується на умовах: попередньої 100% оплати за товар на поточний рахунок постачальника, якщо інше не погоджено сторонами та не зазначено в додаткових угодах, рахунках-фактурах, видаткових накладних.
При здійснені оплати поставленого товару покупець зобов`язаний у платіжному дорученні вказувати номер та дату видаткової накладної або рахунку-фактури, за якою/яким такий товар поставляється. Якщо покупець при здійснені оплати в платіжному доручені не вказав номера та дати рахунку-фактури або видаткової накладної, постачальник мас право на власний розсуд віднести суму даного платежу в погашення існуючої заборгованості покупця або в рахунок попередньої оплати.
Умовами п. 4.1. сторони погодили, що поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця. Партією товару є товар, поставлений по одній видатковій накладній.
Пунктами 5.1., 5.6. Договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань по даному Договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.
Поточні надходження грошових коштів від покупця зараховуються в рахунок погашення заборгованості з найбільш раннім строком виникнення. При цьому, вказане покупцем призначення платежу до уваги прийматися не буде.
Згідно з п. 7.1. Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 включно, а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.
Відповідно до п. 9.5. Договору додаткові угоди, додатки, специфікації до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони складені у письмовій формі, підписані та скріплені печатками сторін.
За умовами п. 3.3. в редакції додаткової угоди від 01.10.2023 до Договору покупець здійснює оплату за отриманий товар протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару. Товар вважається оплаченим покупцем при надходженні коштів на поточний рахунок постачальника. Допускається попередня оплата товару (аванс) з ініціативи покупця. Сторони можуть погодити інший порядок оплати в додатках до Договору.
Додатковою угодою від 01.10.2023 до Договору сторони продовжили строк дії Договору до 27.05.2024.
Позивач на виконання умов Договору здійснив поставку товару на загальну суму 264 760,92 грн на підставі наступних видаткових накладних:
- № КРЦ2-006973 від 29.10.2025 на суму 55 065,78 грн;
- № К1-00044659 від 29.10.2025 на суму 413,16 грн;
- № К1-00045274 від 31.10.2025 на суму 6053,16 грн;
- № К1-00045276 від 31.10.2025 на суму 4789,56 грн;
- № К1-00045275 від 31.10.2025 на суму 2239,86 грн;
- № КРЦ2-007259 від 05.11.2025 на суму 28 818,06 грн;
- № КРЦ2-007346 від 10.11.2025 на суму 20 926,68 грн;
- № К1-00046683 від 10.11.2025 на суму 1104,36 грн;
- № К1-00048230 від 19.11.2025 на суму 2885,40 грн;
- № К1-00049095 від 25.11.2025 на суму 426,12 грн;
- № К1-00049094 від 25.11.2025 на суму 197,10 грн;
- № К1-00049093 від 25.11.2025 на суму 7901,76 грн;
- № К1-00049108 від 25.11.2025 на суму 9657,48 грн;
- № К1-00049105 від 25.11.2025 на суму 1883,04 грн;
- № К1-00049102 від 25.11.2025 на суму 112,56 грн;
- № К1-00049107 від 25.11.2025 на суму 7892,40 грн;
- № К1-00049106 від 25.11.2025 на суму 2844,54 грн;
- № К1-00049751 від 27.11.2025 на суму 3391,86 грн;
- № К1-00049750 від 27.11.2025 на суму 910,32 грн;
- № К1-00050006 від 28.11.2025 на суму 2113,50 грн;
- № К1-00050288 від 01.12.2025 на суму 9365,82 грн;
- № К1-00050476 від 02.12.2025 на суму 30 369,96 грн;
- № К1-00051469 від 08.12.2025 на суму 3906,78 грн;
- № К1-00052163 від 11.12.2025 на суму 137,76 грн;
- № К1-00052162 від 11.12.2025 на суму 13 501,08 грн;
- № К1-00054132 від 23.12.2025 на суму 15 699,96 грн;
- № К1-00055001 від 30.12.2025 на суму 5683,80 грн;
- № КРЦ2-008717 від 30.12.2025 на суму 4404,42 грн;
- № К1-00000442 від 07.01.2026 на суму 2490,72 грн;
- № КРЦ2-000117 від 09.01.2026 на суму 19 573,92 грн.
Як зазначає позивач, ним було надано відповідачу рахунок від 28.10.2025 № 141083 на суму 55 065,78 грн, а в подальшому на підставі вищенаведеного рахунку поставлено відповідачу товар згідно з видатковою накладною № КРЦ2-006973 від 29.10.2025 на суму 55 065,78 грн. 
За доводами позивача, відповідачем здійснено часткову оплату товару на суму 46 690,20 грн згідно рахунку від 28.10.2025 № 141083 та видаткової накладної № КРЦ2-006973 від 29.10.2025, а саме:
- платіжною інструкцією №5907 від 25.12.2025 на суму 15 700,00 грн, з яких на погашення заборгованості було зараховано 3090,20 грн, інша частина суми була рознесена на попередні видаткові накладні на поставку товару за Договором, але які не є предметом цього спору;
- платіжною інструкцією №5934 від 30.12.2025 на суму 19 000,00 грн;
- платіжною інструкцією №5947 від 07.01.2026 на суму 2500,00 грн;
- платіжною інструкцію №5950 від 12.01.2026 на суму 2500,00 грн;
- платіжною інструкцією №5949 від 12.01.2026 на суму 19 600,00 грн, у зв?язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар на підставі видаткової накладної № КРЦ2-006973 від 29.10.2025 з урахуванням часткової оплати (55 065,78 грн – 46 690,20 грн) становить 8375,58 грн. 
Позивач стверджує, що по всім іншим поставкам відповідач не здійснив жодної оплати, тому загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений та не оплачений товар становить 218 070,72 грн.
16.02.2026 позивач надіслав на адресу відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією претензію №7/26-п від 12.02.2026 з вимогою негайної оплати 218 070,72 грн боргу (а.с.39-40), проте вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.
Відповідач в порушення умов Договору вартість товару не оплатив, що стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення 218 070,72 грн основного боргу, 10 154,70 грн пені, 999,26 грн 3% річних, 1428,11 грн інфляційних втрат, 43 174,73 грн 20 % штрафу.

Оцінка суду.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За ч.1,2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтями 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.
Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.
Суд установив факт укладення між сторонами Договору поставки №25/22-сб від 27.05.2022 та підписання сторонами Додаткової угоди від 01.10.2023 до нього, на виконання умов яких позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 264 760,92 грн на підставі видаткових накладних: № КРЦ2-006973 від 29.10.2025 на суму 55 065,78 грн; № К1-00044659 від 29.10.2025 на суму 413,16 грн; № К1-00045274 від 31.10.2025 на суму 6053,16 грн; № К1-00045276 від 31.10.2025 на суму 4789,56 грн; № К1-00045275 від 31.10.2025 на суму 2239,86 грн; № КРЦ2-007259 від 05.11.2025 на суму 28 818,06 грн; № КРЦ2-007346 від 10.11.2025 на суму 20 926,68 грн; № К1-00046683 від 10.11.2025 на суму 1104,36 грн; № К1-00048230 від 19.11.2025 на суму 2885,40 грн; № К1-00049095 від 25.11.2025 на суму 426,12 грн; № К1-00049094 від 25.11.2025 на суму 197,10 грн; № К1-00049093 від 25.11.2025 на суму 7901,76 грн; № К1-00049108 від 25.11.2025 на суму 9657,48 грн; № К1-00049105 від 25.11.2025 на суму 1883,04 грн; № К1-00049102 від 25.11.2025 на суму 112,56 грн; № К1-00049107 від 25.11.2025 на суму 7892,40 грн; № К1-00049106 від 25.11.2025 на суму 2844,54 грн; № К1-00049751 від 27.11.2025 на суму 3391,86 грн; № К1-00049750 від 27.11.2025 на суму 910,32 грн; № К1-00050006 від 28.11.2025 на суму 2113,50 грн; № К1-00050288 від 01.12.2025 на суму 9365,82 грн; № К1-00050476 від 02.12.2025 на суму 30 369,96 грн; № К1-00051469 від 08.12.2025 на суму 3906,78 грн; № К1-00052163 від 11.12.2025 на суму 137,76 грн; № К1-00052162 від 11.12.2025 на суму 13 501,08 грн; № К1-00054132 від 23.12.2025 на суму 15 699,96 грн; № К1-00055001 від 30.12.2025 на суму 5683,80 грн; № КРЦ2-008717 від 30.12.2025 на суму 4404,42 грн; № К1-00000442 від 07.01.2026 на суму 2490,72 грн; № КРЦ2-000117 від 09.01.2026 на суму 19 573,92 грн, копії яких додано до матеріалів справи.
Відповідач щодо факту поставки товару за вищезазначеними видатковими накладними не заперечив.
Як вбачається з наданих позивачем документів, відповідачем було здійснено часткову оплату поставленого товару на загальну суму 59 300,00 грн (платіжні інструкції: №5907 від 25.12.2025 на суму 15 700,00 грн, №5934 від 30.12.2025 на суму 19 000,00 грн, №5947 від 07.01.2026 на суму 2500,00 грн, №5950 від 12.01.2026 на суму 2500,00 грн, №5949 від 12.01.2026 на суму 19 600,00 грн).
За доводами позивача, відповідачем частково оплачено видаткову накладну № КРЦ2-006973 від 29.10.2025 на суму 55 065,78 грн наступним чином: платіжною інструкцією №5907 від 25.12.2025 на суму 15 700,00 грн, в погашення заборгованості зараховано 3090,20 грн, інша частина суми була рознесена на попередні видаткові накладні на поставку товару за Договором, але які не є предметом цього спору; платіжною інструкцією №5934 від 30.12.2025 оплачено 19 000,00 грн; платіжною інструкцією №5947 від 07.01.2026 – 2500,00 грн; платіжною інструкцією №5950 від 12.01.2026 – 2500,00 грн; платіжною інструкцією №5949 від 12.01.2026 – 19 600,00 грн, у зв?язку з чим заборгованість за видатковою накладною № КРЦ2-006973 від 29.10.2025 з урахуванням часткової оплати (55 065,78 грн – 46 690,20 грн) становить 8375,58 грн. 
На підтвердження вказаних обставин щодо здійснених відповідачем часткових оплат та віднесення платежів за інші поставки, позивачем надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за 25.12.2025 та вищезазначені платіжні інструкції, в яких у призначенні платежі зазначено: «оплата за товар згідно договору поставки №25/22-сб від 27.05.2022» (а.с.36-38).
Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Виходячи з приписів ст. 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” первинний документ – документ, який містить відомості про господарську операцію.
Первинні документи є базовою підставою для ведення бухгалтерського та податкового обліку, оскільки фіксують або підтверджують зміни у фінансовому стані підприємства.
До первинних документів належать акти (акти виконаних робіт, акти приймання-передачі, акти списання, акти інвентаризації); накладні (видаткові, товарно-транспортні); фінансові документи (квитанції, фіскальні чеки, банківські виписки, прибуткові та видаткові касові ордери). 
Суд констатує, що оборотно-сальдова відомість не є первинним документом в розумінні статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Наявна в матеріалах справи оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за 25.12.2025, на яку посилається позивач, є неналежним доказом на підтвердження зазначених обставин, оскільки вона складена позивачем, тобто зацікавленою особою, за відсутністю погодження з відповідачем. Первинних документів щодо попередньо здійснених операцій і наявної за ними заборгованості позивач суду не надав. 
Отже, правомірність віднесення суми 12 609,80 грн зі сплачених коштів за платіжною інструкцією №5907 від 25.12.2025 на суму 15 700,00 грн (15 700,00 – 3090,20) на інші попередні видаткові накладні на поставку товару, позивачем не обґрунтовано та не доведено належними доказами.
Відповідно до п. 5.6. Договору поточні надходження грошових коштів від покупця зараховуються в рахунок погашення заборгованості з найбільш раннім строком виникнення. При цьому, вказане покупцем призначення платежу до уваги прийматися не буде.
За таких обставин, здійснені відповідачем платежі повинні зараховуватися станом на початок виникнення боргу в хронологічному порядку, в тому числі, за порядковим номером видаткових накладних залежно від їх дати. Якщо існує декілька видаткових накладних, датованих одним днем, їх хронологічну порядковість слід визначати за часом виготовлення таких накладних за зазначеним у ній порядковим номером штрихкоду (наприклад №0100003908348, №0100003909024, №0100003924003 і т.д.).
Таким чином, здійснена відповідачем оплата в сумі 59 300,00 грн підлягає зарахуванню за видатковою накладною № КРЦ2-006973 від 29.10.2025 в розмірі 55 065,78 грн, а решта суми 4234,22 грн в рахунок оплати видаткової накладної №К1-00044659 від 29.10.2025 на суму 413,16 грн та частково в розмірі 3821,06 грн видаткової накладної № К1-00045274 від 31.10.2025 на суму 6053,16 грн, залишок боргу за якою становить 2232,10 грн.
Враховуючи викладене, на дату звернення з даним позовом до суду заборгованість відповідача за спірними накладними становила 205 460,92 грн (264 760,92 – 59 300,00). 
Після звернення з даним позовом до суду відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості на загальну суму 100 000,00 грн, у зв?язку з чим ухвалою суду від 30.04.2026 закрито провадження у справі в частині стягнення 100 000,00 грн боргу.
Отже, основна заборгованість відповідача перед позивачем становить 105 460,92 грн.
Доказів сплати решти вартості поставленого товару відповідачем суду не надано. 
Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та умов Договору взятих на себе зобов`язань не виконав та не здійснив оплату вартості поставленого товару у передбачений Договором строк, тобто не виконав свої договірні зобов`язання належним чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення 105 460,92 грн основного боргу. 
Щодо стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних нарахувань суд зазначає таке.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10 154,70 грн пені та 43 174,73 грн 20 % штрафу, нарахованих згідно з п. 5.4. Договору; 999,26 грн 3% річних та 1428,11 грн інфляційних втрат згідно з ст. 625 ЦК України, на підставі поданих розрахунків.
За приписами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Стаття 61 Конституції України встановлює заборону на притягнення особи до подвійної юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки за статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, так як відповідальність настає лише один раз – у вигляді сплати неустойки, яка включає в себе і пеню, і штраф як форми її сплати.
Сторони у п. 5.4. Договору погодили, що якщо Договором, або додатком до нього передбачена відстрочка оплати та покупцем порушуються строки цієї оплати, покупець за наявності вимоги оплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки 1ІБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Пеня сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання покупцем своїх зобов`язань, включаючи день повного розрахунку за поставлений товар. Крім цього, за прострочку оплати більш ніж на 30 календарних днів з покупця стягується штраф у розмірі 20% від суми прострочки, що є правом, а не обов`язком постачальника.
Згідно зі ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла в постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Виходячи з приписів ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих доказів; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Частиною 5 ст. 254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
1) За видатковою накладною № КРЦ2-006973 від 29.10.2025 на суму 55 065,78 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості 8375,58 грн, що становить 1675,12 грн. Натомість судом встановлено, що борг за цією видатковою накладною, у зв?язку з частковою оплатою, на 28.12.2025 становив 39 365,78 грн (55 065,00 – 15 700,00) і штраф 20% від суми заборгованості мав становити 7873,56 грн, проте з урахуванням приписів ст. 14 ГПК України, штраф підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог – 1675,12 грн.
Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
2) За видатковою накладною № К1-00044659 від 29.10.2025 на суму 413,16 грн пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися; розрахунок штрафу відсутній.
3) За видатковою накладною №К1-00045274 від 31.10.2025 на суму 6053,16 грн позивачем нараховано 502,50 грн пені за період прострочення з 01.12.2025 по 09.03.2026; 1210,63 грн штрафу; 49,25 грн 3% річних за період прострочення з 01.12.2025 по 09.03.2026 та 54,56 грн інфляційних втрат за період прострочення грудень 2025 року – січень 2026 року.
Натомість судом встановлено, що за цією видатковою накладною 12.01.2026 було частково оплачено 3821,06 грн, залишок заборгованості з 12.01.2026 становить 2232,10 грн.
З урахуванням приписів ч.5 ст. 254 ЦК України за цією видатковою накладною відповідач зобов`язаний був розрахуватись по 01.12.2025 включно, і прострочка оплати за поставлений товар починається з 02.12.2025.
Отже, пеня підлягає нарахуванню за період прострочення з 02.12.2025 по 11.01.2026 на суму боргу 6053,16 грн в розмірі 210,78 грн та за період прострочення з 12.01.2026 по 09.03.2026 на суму боргу 2232,10 грн в розмірі 105,67 грн, всього пеня на суму 316,45 грн.
3% річних підлягають нарахуванню за період прострочення з 02.12.2025 по 11.01.2026 на суму боргу 6053,16 грн в розмірі 20,40 грн та за період прострочення з 12.01.2026 по 09.03.2026 на суму боргу 2232,10 грн в розмірі 10,46 грн, всього 3% річних на суму 31,35 грн.
Інфляційні втрати підлягають нарахуванню в межах заявленого періоду за період прострочення з 02.12.2025 по 11.01.2026 на суму боргу 6053,16 грн в розмірі 12,11 грн та за період прострочення з 12.01.2026 по 31.01.2026 на суму боргу 2232,10 грн в розмірі 15,62 грн; всього інфляційні втрати на суму 27,73 грн.
Штраф 20% від суми заборгованості 2232,10 грн становить 446,42 грн.
4) За видатковою накладною № К1-00045276 від 31.10.2025 на суму 4789,56 грн позивачем нараховано 397,60 грн пені за період прострочення з 01.12.2025 по 09.03.2026; 957,91 грн штрафу; 38,97 грн 3% річних за період прострочення з 01.12.2025 по 09.03.2026 та 43,17 грн інфляційних втрат за період прострочення грудень 2025 року – січень 2026 року. 
З урахуванням приписів ч.5 ст. 254 ЦК України за цією видатковою накладною відповідач зобов`язаний був розрахуватись по 01.12.2025 включно, і прострочка оплати за поставлений товар починається з 02.12.2025.
Відповідно пеня підлягає нарахуванню за період прострочки з 02.12.2025 по 09.03.2026 у розмірі 393,53 грн; 3% річних за період прострочки з 02.12.2025 по 09.03.2026 – у розмірі 38,58 грн; інфляційні втрати за період прострочення грудень 2025 року – січень 2026 року – у розмірі 43,17 грн.
5) За видатковою накладною № К1-00045275 від 31.10.2025 на суму 2239,86 грн позивачем нараховано 185,94 грн пені за період прострочення з 01.12.2025 по 09.03.2026; 447,97 грн штрафу; 18,23 грн 3% річних за період прострочення з 01.12.2025 по 09.03.2026 та 20,19 грн інфляційних втрат за період прострочення грудень 2025 року – січень 2026 року. 
З урахуванням приписів ч.5 ст. 254 ЦК України за цією видатковою накладною відповідач зобов`язаний був розрахуватись по 01.12.2025 включно, і прострочка оплати за поставлений товар починається з 02.12.2025.
Відповідно пеня підлягає нарахуванню за період прострочки з 02.12.2025 по 09.03.2026 у розмірі 184,04 грн; 3% річних за період прострочки з 02.12.2025 по 09.03.2026 – у розмірі 18,04 грн; інфляційні втрати за період прострочення грудень 2025 року – січень 2026 року – у розмірі 20,19 грн.
6) За видатковою накладною № КРЦ2-007259 від 05.11.2025 на суму 28 818,06 грн позивачем нараховано 2269,92 грн пені за період прострочення з 06.12.2025 по 09.03.2026; 5763,61 грн штрафу; 222,65 грн 3% річних за період прострочення з 06.12.2025 по 09.03.2026 та 550,54 грн інфляційних втрат за період прострочення грудень 2025 року – лютий 2026 року. 
Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним.
7) За видатковою накладною № КРЦ2-007346 від 10.11.2025 на суму 20 926,68 грн позивачем нараховано 1559,47 грн пені за період прострочення з 11.12.2025 по 09.03.2026; 4185,34 грн штрафу; 153,08 грн 3% річних за період прострочення з 11.12.2025 по 09.03.2026 та 188,63 грн інфляційних втрат за період прострочення грудень 2025 року – січень 2026 року. Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним.
8) За видатковою накладною № К1-00046683 від 10.11.2025 на суму 1104,36 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 220,87 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
9) За видатковою накладною № К1-00048230 від 19.11.2025 на суму 2885,40 грн позивачем нараховано 192,97 грн пені за період прострочення з 20.12.2025 по 09.03.2026; 577,08 грн штрафу; 18,97 грн 3% річних за період прострочення з 20.12.2025 по 09.03.2026 та 20,20 грн інфляційних втрат за період прострочення січень 2026 року. Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним.
10) За видатковою накладною № К1-00049095 від 25.11.2025 на суму 426,12 грн позивач не нараховує пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.
11) За видатковою накладною № К1-00049094 від 25.11.2025 на суму 197,10 грн позивач не нараховує пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.
12) За видатковою накладною № К1-00049093 від 25.11.2025 на суму 7901,76 грн позивачем нараховано 488,18 грн пені за період прострочення з 26.12.2025 по 09.03.2026; 1580,35 грн штрафу; 48,06 грн 3% річних за період прострочення з 26.12.2025 по 09.03.2026 та 55,31 грн інфляційних втрат за період прострочення січень 2026 року. Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним.
13) За видатковою накладною № К1-00049108 від 25.11.2025 на суму 9657,48 грн позивачем нараховано 596,65 грн пені за період прострочення з 26.12.2025 по 09.03.2026; 1931,50 грн штрафу; 58,74 грн 3% річних за період прострочення з 26.12.2025 по 09.03.2026 та 67,60 грн інфляційних втрат за період прострочення січень 2026 року. Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним.
14) За видатковою накладною № К1-00049105 від 25.11.2025 на суму 1883,04 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 376,61 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
15) За видатковою накладною № К1-00049102 від 25.11.2025 на суму 112,56 грн позивач не нараховує пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.
16) За видатковою накладною № К1-00049107 від 25.11.2025 на суму 7892,40 грн позивачем нараховано 487,60 грн пені за період прострочення з 26.12.2025 по 09.03.2026; 1578,48 грн штрафу; 48,00 грн 3% річних за період прострочення з 26.12.2025 по 09.03.2026 та 55,25 грн інфляційних втрат за період прострочення січень 2026 року. Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним.
17) За видатковою накладною № К1-00049106 від 25.11.2025 на суму 2844,54 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 568,91 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
18) За видатковою накладною № К1-00049751 від 27.11.2025 на суму 3391,86 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 678,37 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
19) За видатковою накладною № К1-00049750 від 27.11.2025 на суму 910,32 грн позивач не нараховує пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.
20) За видатковою накладною № К1-00050006 від 28.11.2025 на суму 2113,50 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 422,70 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
21) За видатковою накладною № К1-00050288 від 01.12.2025 на суму 9365,82 грн позивачем нараховано 530,90 грн пені за період прострочення з 01.01.2026 по 09.03.2026; 1873,16 грн штрафу; 52,35 грн 3% річних за період прострочення з 01.01.2026 по 09.03.2026 та 65,56 грн інфляційних втрат за період прострочення січень 2026 року. Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним.
22) За видатковою накладною № К1-00050476 від 02.12.2025 на суму 30 369,96 грн позивачем нараховано 1695,73 грн пені за період прострочення з 02.01.2026 по 09.03.2026; 6073,99 грн штрафу; 167,24 грн 3% річних за період прострочення з 02.01.2026 по 09.03.2026 та 212,59 грн інфляційних втрат за період прострочення січень 2026 року. Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним.
23) За видатковою накладною № К1-00051469 від 08.12.2025 на суму 3906,78 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 781,36 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
24) За видатковою накладною № К1-00052163 від 11.12.2025 на суму 137,76 грн позивач не нараховує пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.
25) За видатковою накладною № К1-00052162 від 11.12.2025 на суму 13 501,08 грн позивачем нараховано 650,64 грн пені за період прострочення з 11.01.2026 по 09.03.2026; 2700,22 грн штрафу; 64,36 грн 3% річних за період прострочення з 11.01.2026 по 09.03.2026 та 94,51 грн інфляційних втрат за період прострочення січень 2026 року. 
З урахуванням приписів ч.5 ст. 254 ЦК України за цією видатковою накладною відповідач зобов`язаний був розрахуватись по 12.01.2026 включно, і прострочка оплати за поставлений товар починається з 13.01.2026.
Відповідно пеня підлягає нарахуванню за період прострочки з 13.01.2026 по 09.03.2026 у розмірі 627,71 грн; 3% річних за період прострочки з 13.01.2026 по 09.03.2026 – у розмірі 62,14 грн; інфляційні втрати за період прострочення січень 2026 року – у розмірі 94,51 грн.
26) За видатковою накладною № К1-00054132 від 23.12.2025 на суму 15 699,96 грн позивачем нараховано 596,60 грн пені за період прострочення з 23.01.2026 по 09.03.2026; 3139,99 грн штрафу; 59,36 грн 3% річних за період прострочення з 23.01.2026 по 09.03.2026. Наведені позивачем розрахунки за заявлені періоди є арифметично правильними, тому позов у цій частині вимог є правомірним. Інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
27) За видатковою накладною № К1-00055001 від 30.12.2025 на суму 5683,80 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 1136,76 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
28) За видатковою накладною № КРЦ2-008717 від 30.12.2025 на суму 4404,42 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 880,88 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
29) За видатковою накладною № К1-00000442 від 07.01.2026 на суму 2490,72 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 498,14 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
29) За видатковою накладною № КРЦ2-000117 від 09.01.2026 на суму 19 573,92 грн позивач нарахував лише штраф 20% від суми заборгованості, що правомірно становить 3914,78 грн. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати позивачем не нараховувалися.
Контррозрахунків пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат відповідач суду не надав, періоди їх нарахувань та суми прострочених платежів не оспорив.
Загальний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за Договором становить 9939,75 грн, 3% річних – 978,07 грн, інфляційних втрат – 1401,28 грн, штрафу – 42 410,52 грн.

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.
При ухваленні рішення в справі суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Позивачем при зверненні до суду через підсистему "Електронний суд" сплачено 4107,45 грн судового збору, згідно з платіжною інструкцією №323 від 13.03.2026 (а.с. 12).
Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, з огляду на обставини подання позивачем позову через систему "Електронний суд" розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду, становить 3285,93 грн.
Сума надлишково сплаченого судового збору становить 821,52 грн.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Позивачем не подано клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору, тому підстави для повернення останньому судового збору цим рішенням у суду відсутні.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору – 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”).
Законом України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” установлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3328,00 грн.
Після закриття провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 100 000,00 грн, ціна позову становить 173 827,52 грн.
Отже, за подання до суду через підсистему “Електронний суд” позовної заяви в електронній формі, з ціною позову 173 827,52 грн, судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 становить 2662,40 грн, який і підлягає розподілу за результатами розгляду даної справи. 
Згідно з п.5 ч.1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Сума, що підлягає поверненню у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 100 000,00 грн, становить 623,53 грн (3285,93-2662,40).
Клопотання про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 100 000,00 грн позивачем не подано, тому підстави для повернення останньому такого судового збору цим рішенням у суду відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позов задоволено частково, за рахунок відповідача позивачу відшкодовуються судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2453,53 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 14, 73, 74, 79, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю “Новінс” (код ЄДРПОУ 42682888, вул. Громадська, 39, м. Чернігів, 14037) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Теплоарматура” (код ЄДРПОУ 44721189, вул. Куренівська, 16-а, м. Київ, 04073) 105 460,92 грн основного боргу, 9939,75 грн пені, 978,07 грн 3% річних, 1401,28 грн інфляційних втрат, 42 410,52 грн штрафу та 2453,53 грн витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
3. У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В. В. Шморгун