Справа № 638/11116/26
Провадження № 2/638/8483/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Косіневської К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:
20.05.2026 позивач - АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 17.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету- заяву до договору про надання банківських послуг. Банком взяті на себе зобов`язання виконані, надано відповідачу кредит у сумі 28000 грн, проте ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язань – не повернула кредит. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з позивача заборгованість у сумі 46935,43 грн, судові витрати. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2026 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.
21.05.2026 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі.
Разом з позовною заявою представником позивача подане клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у якій також зазначено, що проти ухвалення заочного рішення сторона позивача не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не сповістила.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що 17.08.2020 ОСОБА_1 підписала анкету- заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі чого банком було надано ОСОБА_1 кредит у сумі 100 000 грн. 
Відповідно до довідки про наявність рахунку від 29.12.2025– ОСОБА_1 відкрито рахунок, тип рахунку «картка чорна», валюта – гривня, статус картки – активна до 09/24. 
Довідкою про розмір ліміту від 29.12.2025 підтверджено, що ОСОБА_1 17.08.2020 встановлено кредитний ліміт у розмірі 2500 грн, який 01.09.2020 збільшено до 4000 грн, 27.10.2020 кредитний ліміт збільшено до 28000 грн. 
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 29.12.2025 має заборгованість у сумі 46935,43 грн.
Випискою по особовому рахунку за період з 17.08.2020-29.12.2025 підтверджується те, що ОСОБА_1 отримала грошові кошти від банку та активно користувалася ними. 
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України)
Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується дослідженими матеріалами справи, банк свої зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_2 виконав у повному обсязі, на підтвердження чого надано виписку по особовому рахунку.
Доказів того, що ОСОБА_1 не отримала грошові кошти матеріали справи не містять та відповідачем не надано. 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При звернені до суду у позові позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 46935,43 грн та зазначає, що вказана заборгованість є виключно тіло кредитом.
Проте, з надано позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що банком нараховувалися та списувалися з відповідача відсотки.
Так, з наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що у період з 17.08.2020 по 29.12.2025 банком списано 13333,12 грн, які скеровані на погашення відсотків. 
Однак у анкеті- заяві, яка підписана як представником АТ «Універсал банк» так і ОСОБА_1 , процентна ставка не зазначена, тобто при укладені договору банк та ОСОБА_1 не погодили відсоткову ставку за кредитним договором. 
При цьому, банком надано Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток, у яких відображено нарахування відсотків.
Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів були надані відповідачу та останній був з ним ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Аналіз викладеного свідчить про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, могли неодноразово змінюватися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Крім того, умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» не містять підпису відповідача.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.
Отже, підстав для стягнення відсотків, не вбачається, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Реалізуючи свій процесуальний обов`язок судом здійснено розрахунок заборгованості відповідача. Так з наданої виписки по рахунку вбачається, що позивачем здійснено списання відсотків на загальну суму 13333,12 грн. Позивачем заявлено суму до стягнення 46935,43 грн. Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача 33602,31 грн (46935,43 грн – 13333,12 грн), де 46935,43 грн – сума, яка заявлена позивачем до стягнення, 13333,12 грн – відсотки, які нараховувалися та списувалися банком. 
Щодо паспорту споживчого кредиту.
Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у ЗУ «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII)).
З огляду на ці приписи паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положення Закону № 1734-VIII допускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоби відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі.
Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, тобто довідкою для споживача, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «Універсал Банк» підлягають частковому задоволенню, а саме з ОСОБА_2 на користь АТ «УніверсалБанк» слід стягнути 40102,58 грн. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог. Позовні вимоги заявлено на суму 46935,43 грн (100%), судом задоволено на суму 33602,31 грн (71,6%). При звернені до суду сплачено судовий збір у розмірі 3328 грн (100%), оскільки позов задоволено на 71,6%, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 2382,80 грн (3328 грн*71,6%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 258, 526, 549, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 33602,31 грн, сплачену суму судового збору, пропорційно до задоволених вимог у сумі 2382,80 грн, а всього 35 985 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн 11 коп.
В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач - АТ «УніверсалБанк», код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, 04114. 
Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

СУДДЯ - І.В. Семіряд