ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 червня 2026 року	Справа №160/445/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» (вул. Новобудівельна, 5-А, м. Дніпро, 49000, РНОКПП 42203112) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати винесене ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 10.12.2025р. №0671340903 про застосування до ТОВ «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 680000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час фактичної перевірки не було встановлено факту фізичного зберігання пального у резервуарах та інших стаціонарних ємностях платника податку в діловому офісі за юридичною адресою, а акт перевірки ґрунтується на одних лише даних реєстру акцизних накладних – факт зберігання пального без наявності ліцензії не може вважатися доведеним і, значить, у ТОВ «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» відсутні порушення вимог Закону щодо зберігання пального.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
02.02.2026 до суду надіслано відзив відповідача у справі, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що фактичною перевіркою встановлено факт зберігання пального в місці без наявності відповідної ліцензії на дане місце зберігання.
06.02.2026 від позивача до суду надійшов відповідь на відзив, в якому останній вказує, що за юридичною адресою підприємства: м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5А ніякої перевірки не проводилося, однак, відповідачем виявлено порушення ТОВ «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» вимог Закону щодо зберігання пального без відповідної ліцензії за вказаною адресою, що неможливо по-перше, тому, що представники податкової служби не відвідували вказаної адреси, а по-друге, тому що за на діловому офісі в принципі не може міститися будь-які резервуари та інші стаціонарні ємності для зберігання пального, адже за вказаною адресою підприємство орендує приміщення загальною площею 9 м2, що явно недостатньо для розміщення резервуарів під пальне.
16.02.2026 до суду надійшли заперечення від контролюючого органу щодо відповіді на відзив, в яких відповідач вказує, що фактичною перевіркою встановлено факт зберігання пального без відповідної ліцензії, що підтверджується акцизними накладними.
17.02.2026 до суду надійшли пояснення позивача на заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких зазначає, що фізично неможливо щоб відповідач саме на місці зберігання пального, виявив зміст спірних акцизних накладних, які існують в електронному вигляді в реєстрах контролюючого органу і той факт, що в офісі площею 9 м. кв. зберігається придбане за спірними акцизними накладними пальне в кількості 20098,54 л. Зазначає, що відповідач, будучи обізнаним із власних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового стосовно наявності спірних Акцизних накладних, на думку позивача мав проводити на підставі п.75.1.1. ПК України камеральну перевірку, а не фактичну перевірку. Отже, відповідач протиправно призначив фактичну перевірку замість камеральної та не дотримав порядку проведення фактичної перевірки стосовно місця її проведення.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ», знаходиться на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, зареєстровано за адресою м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5А, фактичну діяльність здійснює за адресою:м. Дніпро, вул. Виробнича, буд. 2. Основним видом господарської діяльності якого є надання послуг з перевезення вантажів вантажними автомобілями, які знаходяться у його власності та його користуванні на підставі договорів оренди транспортних засобів, має Ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №04680414202300037 від 18.01.2023р.
Так, згідно з вимогами ст.19, ст. 20, пп. 80.2.5, п. 80.2. ст. 80 ПК України на підставі наказу від 20.10.2025 №6447-п та направлень №10354 та №10356 від 20.10.2025 р. проведена фактична перевірка за адресою: м. Дніпро, вул. Виробнича, буд. 2, де здійснює діяльність ТОВ «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ», з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.
Тривалість фактичних перевірок, згідно з п.82.3 статті 82 ПК України, не повинна перевищувати 10 діб. Продовження строку такої перевірки здійснюється за рішенням керівника органу ДПС не більш як на 5 діб.
Перевірку розпочато після вручення керівнику ТОВ «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» - Рябенко Д.С. наказу та ознайомлення з направленнями на перевірку на виконання п.81.1 статті 81 ПК України, про що свідчить підпис останнього у направленнях на перевірку.
В ході фактичної перевірки ТОВ «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» встановлено зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, а саме: згідно акцизної накладної форми «П» від 25.04.2024 №1403 відвантажене пальне (важкі дистиляти (газойлі)) у кількості 768,86л за адресою: м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5 А; згідно акцизної накладної форми «П» від 25.04.2024 №1404 відвантажене пальне (важкі дистиляти (газойлі)) у кількості 2 311,41л за адресою: м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5 А; згідно акцизної накладної форми «П» від 16.05.2024 №1733 відвантажене пальне (важкі дистиляти (газойлі)) у кількості 3 009,19л за адресою: м.Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5 А; згідно акцизної накладної форми «П» від 22.05.2024 №1797 відвантажене пальне (важкі дистиляти (газойлі)) у кількості 4 073,00л за адресою: м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5 А; згідно акцизної накладної форми «П» від 27.05.2024 №1882 відвантажене пальне (важкі дистиляти (газойлі)) у кількості 4 014,74л за адресою: м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5 А; згідно акцизної накладної форми «П» від 05.06.2024 №2037 відвантажене пальне (важкі дистиляти (газойлі)) у кількості 2 960,67л за адресою: м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5 А; згідно акцизної накладної форми «П» від 19.08.2024 №3633 відвантажене пальне (важкі дистиляти (газойлі)) у кількості 2 960,67л за адресою: м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5 А.
Актом перевірки № 4677/04-36-09-03/42203112 від 03.11.2025р. встановлено порушення ТОВ «РДС-ТРАНС- КОМПАНІ» вимог Закону щодо зберігання пального без відповідної ліцензії, контролюючий орган пов`язує з наявністю Акцизних накладних форми «П» від 25.04.2024р. № 1403 та № 1404, від 16.05.2024р. № 1733, від 22.05.2024р. №1797, від 27.05.2024р. № 1882, від 05.06.2024р. № 2037, від 19.08.2024р. №3633, згідно яких відвантажене пальне (важкі дистиляти (газойлі)) за адресою: м. Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5А.
За вказаною адресою ліцензія на право зберігання пального відсутня.
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.12.2025р. №0671340903 про застосування до підприємства штрафних (фінансових) санкцій в сумі 680 000,00 грн.
Не погоджуючись зі спірним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абз. 52 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.
Згідно з ч. 1 ст. 15 вказаного Закону оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Положеннями ч. 8, 10 вказаної статті передбачено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Відповідно до ч. 39-42 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. 
При цьому, відповідно до ч. 1-3 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000 гривень.
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.
Предметом доказування у цій справі є обставини, які підтверджують або спростовують висновки контролюючого органу про наявність в діях позивача складу правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності на підставі статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №481/95-ВР).
Верховний Суд застосував норми статей 15, 17 Закону №481/95-ВР у системному зв`язку із нормами підпунктів 14.1.6, 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України і сформулював такий висновок. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизний склад» та/або «акцизний склад пересувний», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального має ознаки, які згідно з нормами підпунктів 14.1.6, 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлені як виключення з визначення «акцизний склад» та/або «акцизний склад пересувний», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.
Також у цій постанові Верховний Суд зауважив, що для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії. У спорах про правомірність застосування штрафних санкцій за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії основним і вирішальним предметом доказування є підтвердження або спростування обставин саме факту здійснення суб`єктом господарювання діяльності зі зберігання пального, а не його придбання. Невстановлення під час фактичної перевірки обставин здійснення позивачем діяльності зі зберігання пального, часу цієї діяльності та місця, у якому пальне зберігалося, унеможливлює визнання правомірним застосування штрафних санкцій за зберігання пального без наявності ліцензії.
В подальшому зазначені висновки підтримані у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 21 вересня 2022 року у справі №140/16490/20, від 15 червня 2022 року у справі №260/3859/20, від 07 червня 2022 року у справі №360/4140/20, від 05 липня 2023 року у справі № 460/2663/22 тощо.
При цьому, суд звертає увагу на те, що доказів зберігання пального (важкі дистиляти (газойлі)) позивачем за адресою м. Дніпро, вул.Новобудівельна, буд. 5А. контролюючим органом надано не було.
Обставина щодо порушення позивачем вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» встановлена контролюючим органом виключно шляхом дослідження акцизних накладних.
Натомість факту наявності у власності або оренді у позивача ємностей для зберігання пального та їх використання для зберігання придбаного палива за вказаною адресою контролюючим органом встановлено не було.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд вважає не підтвердженим належними і допустимими доказами факт порушення позивачем ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а тому застосування до позивача визначених ст.17 вказаного Закону штрафних санкцій не може вважатись правомірним, внаслідок чого спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд робить висновок про задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати винесене ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 10.12.2025р. №0671340903 про застосування до ТОВ «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 680000,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РДС-ТРАНС-КОМПАНІ» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8160,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна