ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року
м. Київ

справа № 756/6907/22
провадження № 51-1372км26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року у кримінальному провадженні стосовно 

ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Короткий зміст судових рішень

Оболонський районний суд м. Києва вироком від 10 квітня 2023 рокувизнав винуватим  ОСОБА_6  у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК, та призначив йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішив питання щодо речових доказів.

Дії  ОСОБА_6  суд кваліфікував за ч. 1 ст. 186 КК - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Захисник ОСОБА_8 оскаржив вирок місцевого суду.

Київський апеляційний суд ухвалою від 23 серпня 2023 року апеляційну скаргу захисника залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.

Далі, Оболонський районний суд м. Києва ухвалою від 24 грудня 2025 року залишив без задоволення подання Оболонського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про заміну покарання засудженому  ОСОБА_6 .

Не погодившись із зазначеною вище ухвалою Оболонського районного суду заступник керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 20 лютого 2026 року скаргу прокурора повернув разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Своє рішення суд обгрунтував тим, що у суді апеляційної інстанції у порядку виконання судових рішень може брати участь прокур окружної прокуратури, визначений її керівником. 

Оскільки заступник керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_7 не надав суду будь-яких процесуальних рішень керівника прокуратури, які його уповноважували на участь у цьому провадженні в суді апеляційної інстанції, то він не є прокурорм, у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК, як такий, що має право подати апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2025 року. 

Не погодившись із рішенням апеляційного суду, прокурор подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Вимоги і доводи осіб, які подали касаційну скаргу та заперечення 

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року у кримінальному провадженні стосовно  ОСОБА_6 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Автор скарги, обгрунтовуючи свої вимоги положеннями пунктами 40, 40.1, пп. 1 п. 40.2 Наказу Генерального прокурора № 309 від 30 вересня 2021 року зазначає, що апеляційний суд помилково дійшов висновку про відсутність повноважень у прокурора  ОСОБА_7 , як першого заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва, подати скаргу.

Уважає, що оскільки згідно з абз. 4 ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурором вищого рівня для прокурорів, у тому числі прокурорів-стажистів окружних прокуратур, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури є керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків та відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК, апеляційну скаргу має право подати прокурор, а п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК визначає, що прокурор це особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону Україна «Про прокуратуру», та діє у межах повноважень, то він, як заступник керівника Оболонської окружної прокураури м. Києва, мав право подати апеляційну скаргу.

Наполягає, що відповідно до положень статей 396, 399 КПК суд апеляційної інстанції при встановленні недотримання вимог до апеляційної скарги мав постановити ухвалу про залишення її без руху.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Засуджений заперечував щодо задоволення касаційної скарги.

Інші учасники провадження в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, заяв чи клопотань стосовно відкладення розгляду справи не подавали.

Мотиви Суду 

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 

Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 539 КПК за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 393 КПК передбачено, що під час провадження з перегляду судових рішень апеляційну скаргу має право подати прокурор.

Повноваження прокурора регламентуються ст. 36 КПК, зокрема, п. 20 ч. 2 цієї статті.

З ч. 4 зазначеної статті КПК, видно, що право на оскарження має прокурор, який брав участь у судовому провадженні.

Відповідно до приписів цієї ж частини статті КПК, незалежно від участі в судовому провадженні право на подання апеляційної чи касаційної скарги мають прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник та заступники, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник та заступник, керівник обласної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Серед вказаних осіб не має керівника чи заступника керівника окружної прокуратури, якщо він не брав участі у судовому розгляді.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК керівником органу прокуратури є Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (для прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.

З витягу з наказу № 1 від 12 січня 2026 року видно, що на ОСОБА_7 , як на заступника керівника окружної прокуратури покладено обов`язки, зокрема, щодо: 
· організації представництва інтересів держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень у виключних випадках в порядку та спосіб, що перебачені Законом України «Про прокуратуру», наказами Генерального прокурора та іншими нормативними актами;
· належної реалізації наданих законом повноважень щодо протидії порушенням прав людини у правоохоронних органах та пенітенціарних сферах, організації нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що для участі у розгляді подання був уповноважений прокурор ОСОБА_9 (а. с. 9, т-1), який беззаперечно мав право оскаржити судові рішення.

Матеріали справи не містять будь-яких даних щодо повноважень інших прокурорів чи безпосередньо заступника керівника окружної прокуратури брати участь під час розгляду подання органу пробації та оскарження прийнятого судом рішення.

Відсутня така інформація в касаційній скарзі та додатках до неї.

Відповідно до листа прокурора ОСОБА_9 він підтримав подання, проте не бажав брати участь у його розгляді.

З урахуванням викладеного, у цьому конкретному кримінальному провадженні, із урахуванням приписів статей 3, 36, 393, 539 КПК, заступник керівника окружної прокуратури не уповноважений оскаржувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва щодо залишення без задоволення подання Оболонського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про заміну покарання засудженому  ОСОБА_6 .

Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено, Суд уважає за необхідне касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без зміни.

Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 рокув кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу першого заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_7  - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2  ОСОБА_3