Справа № 127/16338/26
Провадження № 2/127/4683/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №27312 від 24 січня 2025 року в розмірі 32000,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 24 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» (торгова марка «PROCENT») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №27312 відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 730 днів (до 24 січня 2027 року) шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% від суми кредиту за кожен день користування (365,00% річних). Кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 878964, який було надіслано відповідачу 24 січня 2025 року о 11:58:37 шляхом направлення повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , зазначений у кредитному договорі та ІТС. Товариство виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кошти, що підтверджується довідкою надавача платіжних послуг. Однак, відповідач не сплатила нараховані відсотки відповідно до графіку платежів у зв`язку з чим виникла заборгованість, починаючи з 24 січня 2025 року. Позивач звертає стягнення на прострочені до сплати проценти за користування кредитом за період з 24 січня 2025 року по 09 квітня 2026 року та не заявляє вимог щодо дострокового повернення суми кредиту. Отже, заборгованість відповідача за процентами станом на 13 квітня 2026 року становить 22000,00 грн, нарахованих відповідно до пункту 1.2 кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365,00 % річних) та згідно з графіком платежів в період часу з 24 січня 2025 року по 09 квітня 2026 року та 10000,00 грн штрафу за порушення умов кредитного договору. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №27312 від 24 січня 2025 року в розмірі 32000,00 грн, а також судовий збір в розмірі 2662,4 грн та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2026 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також витребувано у банку, зокрема інформацію в підтвердження отримання відповідачем платіжної картки, кредитних коштів та інформації про усі номера телефонів, які містяться в анкетних даних позичальника та підтверджують здійснення ним операцій за платіжною карткою.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закон України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.
Судом установлено, що 24 січня 2025 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Фінансова компанія «Процент» кредитний договір №27312 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Процент», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.
Вказаний договір був укладений шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті кредитодавця https://procent.com.ua та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідач підписала вказаний кредитний договір №27312 з додатками (таблиця обчислення загальної вартості кредиту, інформаційне повідомлення та повідомлення контактних даних) електронним підписом з одноразовим ідентифікатора «878964».
Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язується надати позичальнику кошти в розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п.1.1 договору).
Згідно з п. 1.2. кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 1,0 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 365,00 %) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та застосовується у межах строку визначеного в п. 1.3 договору.
Строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки , що є додатком №1 до цього договору (п.1.3 кредитного договору).
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Процент», які розміщені на сайті https://procent.com.ua.
Згідно з п. 1.6 кредитного договору, товариство переказує суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс (фінансову установу, що здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків) або іншим способом.
Денна процентна ставка на дату укладення цього договору становить 1,0%. Загальні витрати позичальника за кредитом станом на дату укладення договору складуть 36500,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 2686,54% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 41500,00 грн.
Відповідно до п. 1.12 кредитного договору, продовження строку надання кредиту вказаного в п. 1.3 договору не передбачено.
Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п. 1.6 договору (п.1.14 кредитного договору).
Згідно з п. 4.1 4.2, 4.4 кредитного договору, сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у Додатку №1. Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у додатку 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У разі прострочення з оплати чергового платежу нарахованих процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 20 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати та інших платежів за цим договором.
Згідно п. 3.5 кредитного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 800,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 200,00 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Роз`яснення щодо штрафу: економічна сутність штрафу грошова сума, яку позичальник повинен сплатити товариству у випадку порушення строків сплати кредиту та/або процентів. Відповідно до ч.2 ст. 546 ЦК України штраф є іншим видом забезпечення виконання зобов`язання; порядок обчислення штрафу здійснюється відповідно до наступної формули: Штраф = «розмір штрафу, встановлений за 4-ри дні порушення» + («розмір штрафу, що встановлений з 5-го дня» помножити на « кількість днів порушення, починаючи з 5-го дня»). Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, обмежується сумою визначеною, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Підписанням договору відповідач засвідчив, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та Правилами, а також отримав від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, підписуючи який позичальник підтвердив про отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором.
Тобто сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.
24 січня 2025 року позивач на виконання зобов`язань за кредитним договором №27312 від 24 січня 2025 року перерахував на банківську карту відповідача № НОМЕР_3 , яка вказана нею в особистому кабінеті, грошові кошти в сумі 5000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» №20260408-2183 від 08 квітня 2026 року із змісту якого слідує, що ТОВ «Пейтек» є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг та надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків. Між вказаним товариством та ТОВ «Фінансова компанія «Процент» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_4 від 02 квітня 2024 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Фінансова компанія «Процент»: на суму 5000,00 грн, код авторизації 195890, банк-еквайр АТ «ПУМБ», мета платежу «Перерахування коштів за договором 27312 від 24 січня 2025 року на умовах фінансового кредиту».
Належність вказаної картки відповідачу та отримання нею коштів відповідно до умов кредитного договору підтверджується також інформацією банку, наданою на виконання ухвали суду.
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала. Доказів про виконання відповідачем своїх зобов`язань матеріали справи не містять та остання їх не надала.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №27312 від 24 січня 2025 року станом на 09 квітня 2026 року становить 37000,00 грн, з яких: 5000,00 грн - тіло кредиту; 22000,00 грн - проценти за користування, 10000,00 грн - штрафні санкції. Нарахування процентів проведено за період з 24 січня 2025 року по 09 квітня 2026 року, тобто в межах строку кредитування за процентною ставкою 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 50,00 грн в день. Строк надання кредиту визначений в п. 1.3 кредитного договору не закінчився. Також позивачем нараховані штрафні санкції з 17 лютого 2025 року по 04 квітня 2025 року на підставі п. 3.5 кредитного договору.
Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення простроченої заборгованості по несплачених процентам за користування кредитними коштами за період з 24 січня 2025 року по 09 квітня 2026 року у розмірі 22000,00 грн та 10000,00 грн штрафу за порушення умов договору.
Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за період з 24 січня 2025 року по 09 квітня 2026 року. Розмір визначений відповідно до умов договору. Крім того, відповідач доказів на спростування розміру суми заборгованості по несплачених процентам за користування кредитними коштами не надав, як і власного контррозрахунку, а тому суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 10000,00 грн штрафу за порушення умов кредитного договору, то слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 3.5 кредитного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 800,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 200,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Роз`яснення щодо штрафу: економічна сутність штрафу грошова сума, яку позичальник повинен сплатити товариству у випадку порушення строків сплати кредиту та/або процентів. Відповідно до ч.2 ст. 546 ЦК України штраф є іншим видом забезпечення виконання зобов`язання; порядок обчислення штрафу здійснюється відповідно до наступної формули: Штраф = «розмір штрафу, встановлений за 4-ри дні порушення» + («розмір штрафу, що встановлений з 5-го дня» помножити на « кількість днів порушення, починаючи з 5-го дня»). Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, обмежується сумою визначеною, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Нарахування неустойки (штрафу, пені) за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
В той же час, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Беручи до уваги, що заборгованість у виді неустойки в сумі 10000,00 грн за кредитним договором №27312 від 24 січня 2025 року нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн штрафу за цим кредитним договором задоволенню не підлягає.
Крім того, в п. 3.5.3 кредитного договору зазначено, що штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, обмежується сумою визначеною, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Натомість відповідач отримав в кредит кошти в сумі 5000,00 грн, а позивач просить стягнути з відповідача 10000,00 грн штрафу, що перевищує встановлений законом граничний розмір відповідальності споживача. Таким чином, нарахування штрафу у сумі 10000,00 грн є неправомірним, суперечить умовам договору та вимогам чинного законодавства України, а відтак не підлягає стягненню з відповідача.
З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 22000,00 грн - відсотки за користування кредитними коштами за період з 24 січня 2025 року по 09 квітня 2026 року.
Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1830,40 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог).
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. В їх підтвердження позивачем надано: договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03 червня 2024 року, довіреність від 31 грудня 2025 року, видану адвокату Руденку К. В., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг №108 від 04 лютого 2026 року до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, витяг з реєстру №1 до вказаного акту від 04 лютого 2026 року, платіжну інструкцію кредитного переказу коштів №4321 від 05 лютого 2026 року.
Відповідно до п. 3,4 договору сторонами узгоджені вартість послуг та порядок приймання-передачі послуг.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг №108 від 04 лютого 2026 року до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року та витягу з реєстру №1 до цього акту позивачу надані такі послуги: складання та подання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів - 9000,00 грн, складання адвокатського запиту про витребування доказів - 1000,00 грн, всього 10000,00 грн. 
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, а формування позиції та підготовка матеріалів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Водночас звертає увагу, що розмір витрат на правничу допомогу становить майже третину ціни позову, що не відповідає критеріям розумності та виправданості та є неспівмірною. Тому, враховуючи результат розгляду справи, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 642, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 81, 133, 137, 141, 263-265, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (ЄДРПОУ 41466388) заборгованість за кредитним договором №27312 від 24 січня 2025 року в розмірі 22000,00 грн, з яких: 22000,00 грн - прострочена заборгованість по процентам за період часу з з 24 січня 2025 року по 09 квітня 2026 року, а також 1830,40 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В решті вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, ЄДРПОУ 41466388;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: