ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/3921/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

07.04.2026 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований у суді 08.04.2026), у якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – ГУ ПФУ в Чернігівській області), що виразилась у незарахуванні у подвійному розмірі до її страхового стажу періоду роботи в інфекційному закладі з 22.03.2010 по 29.11.2022 та не застосуванні коефіцієнту страхового стажу за вказаний період у подвійному розмірі; 
зобов`язати ГУ ПФУв Чернігівській області зарахувати їй відповідно до статті 60 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-ХІІ) у подвійному розмірі до страхового стажу період роботи з 22.03.2010 по 29.11.2022 у Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері (КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР) та здійснити з 07.10.2025 перерахунок і виплату пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу за вказані періоди у подвійному розмірі, з урахуванням виплачених сум. 
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на протиправність бездіяльності відповідача, яка виразилась у незарахуванні у подвійному розмірі до її страхового стажу періоду роботи в інфекційному закладі з 22.03.2010 по 29.11.2022 всупереч статті 60 Закону №1788-XII, та не застосуванні коефіцієнту страхового стажу за вказаний період у подвійному розмірі, що порушує її конституційне право на належний розмір пенсійного забезпечення.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 09.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву представник ГУ ПФУ в Чернігівській області заперечуючи проти заявлених позовних вимог, посилається на те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років; інше чинним законодавством не передбачено. За документами пенсійної справи страховий стаж позивача складає 24 роки 07 місяців 25 днів (врахований по 30.11.2022), коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% становить 0,24583; період роботи позивача з 22.03.2010 по 29.11.2022 зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі.
Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримає пенсію за віком по списку № 2 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) від 04.11.2021. 
Відповідно до довідки КНП «Чернігівська обласна лікарня» від 24.02.2026 No 2- 28/02/71, ОСОБА_1 працювала в КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» (КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР) з 22.03.2010 по 29.11.2022, робота в якому, відповідно до статті 60 Закону №1788-XII зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі (копія довідки додається, оригінал знаходиться у позивача). 
Викладена вище інформація узгоджується з відомостями, що містяться у трудовіи? книжці позивача. 
З метою перевірки правильності нарахування призначеної пенсії позивач через представника звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області з запитом копії рішення про призначення пенсії та надання інформації щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в інфекціи?ному закладі, а також інформації про застосування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 за вказані періоди роботи коефіцієнту страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII. 
ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 30.03.2026 № 2500-0202-8/23631 було надано відповідь про те, що підстав до зарахування в подвійному розмірі до страхового стажу періоду роботи позивача, починаючи з 01.01.2004 немає. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. За документами електронної пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 07 місяців 25 днів (врахований по 30.11.2022). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% становить 0,24583. Період роботи ОСОБА_1 з 22.03.2010 по 29.11.2022 до страхового стажу зараховано в одинарному розмірі відповідно до Закону. 
ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у незарахуванні у подвійному розмірі до її страхового стажу періоду роботи в інфекційному закладі з 22.03.2010 по 29.11.2022 та не застосуванні коефіцієнту страхового стажу за вказаний період у подвійному розмірі, звернулась до суду з цим позовом.
Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлює стаття 60 Закону №1788-XII. 
Відповідно до стаття 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За правилами, встановленими частиною другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною третьої статті 24 вказаного Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Нормами пункту 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом №1058-IV мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону №1058-IV та статті 60 Закону №1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 року у справі №160/14078/22, які, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для врахування судами.
У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-ІV. Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону № 1788-ХІІ то він мав би виключити із Закону № 1058-ІV усі інші положення, чого зроблено не було.
Відповідно до наказу МОЗ України від 19.07.1995 №133 «Про затвердження переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб і носійства збудників цих хвороб» (у редакції на момент спірних правовідносин) - робота в протитуберкульозних закладах класифікується як небезпечна.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 №625/15-05/039-6, №10.01.09/2606, №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства охорони здоров`я України від 27.01.2010 №05.03-18-54/973 «інфекційний заклад (відділення)» є заклад (відділення), де надають медичну допомогу хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.
Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України від 05.07.2001 № 2586-III «Про протидію захворюванню на туберкульоз» протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Перелік протитуберкульозних закладів затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.07.2009 №514, підпунктом 1.1 якого визначено, що до протитуберкульозних закладів відноситься, зокрема, протитуберкульозний диспансер.
Отже, стаж роботи особи у протитуберкульозному чи іншому подібному закладі охорони здоров`я, а також інфекційному закладі (відділенні) надає пільги при обчисленні стажу, а саме зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Рішенням 11 сесії восьмого скликання Чернігівської обласної ради від 22.09.2022 №44-11/VІІ «Про реорганізацію КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради заклад реорганізовано шляхом приєднання до КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради.
Рішенням 12 сесії восьмого скликання Чернігівської обласної ради від 29.11.2022 №6- 12/VІІІ було затвердження передавальний акт КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради.
Таким чином, в результаті реорганізації КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб», вказаний заклад було приєднано до КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради.
Отже, стаж роботи особи у протитуберкульозному чи іншому подібному закладі охорони здоров`я надає пільги при обчисленні стажу, а саме зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. 
Відповідно до довідки КНП «Чернігівська обласна лікарня» від 24.02.2026 № 2-28/02/71, періоди роботи ОСОБА_1 з 22.03.2010 по 29.11.2022 як робота в інфекційному закладі згідно статті 60 Закону № 1788-ХІІ зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. 
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Чернігівській області протиправно не зарахувало відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ у подвійному розмірі до страхового стажу періоди роботи позивачки з 22.03.2010 по 29.11.2022 у Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері (КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР).
Щодо позовних вимог про здіи?снення перерахунку та виплати пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу за вказаний період у подвійному розмірі, суд зазначає таке.
Згідно із статтею 44 Закону №1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. 
Відповідно до статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. 
Відповідно до пункту 4 статті 24 Закону №1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Відповідно до статті 25 Закону №1058-ІV коефіцієнт страхового стажу (КС) для обчислення пенсії розраховується як добуток загальної кількості місяців страхового стажу та величини оцінки одного року страхового стажу, поділений на 100% та 12 (місяців у році). Формула виглядає так: КС = (См * Вс) / (100% * 12), де См - сума місяців страхового стажу, а Вс - величина оцінки одного року страхового стажу, яка становить 1 %. 
Тож, оскільки за правилами статті 27 Закону № 1058-ІV коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25цього Закону є складовою у формулі при визначенні розміру пенсії за віком, правильність розрахунку КС має безсердній вплив на належний розмір пенсійного забезпечення.
Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).
Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України. Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
У пункті 54 Рішення у справі Пічкур проти України ЄСПЛ також зазначив про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що в цьому випадку є порушення конституційних прав позивачки на отримання належного розміру пенсійного забезпечення.
Тому, оскільки, період роботи позивача з 22.03.2010 по 29.11.2022 в інфекційному закладі підлягає зарахуванню до страхового стажу су подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ, з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, застосувавши за вказані періоди коефіцієнти страхового стажу у подвійному розмірі. 
Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підставі для їх задоволення.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 07.04.2026 № 7509-6741-1253-6011 позивачкою під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 064,96 грн, тому повернення позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають судові витрати розмірі 1 064,96 грн.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що виразилась у незарахуванні ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу періоду її роботи в інфекційному закладі з 22.03.2010 по 29.11.2022 та не застосуванні коефіцієнту страхового стажу за вказаний період у подвійному розмірі. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 відповідно до статті 60 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі до страхового стажу період роботи з 22.03.2010 по 29.11.2022 у Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері (КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР) та здійснити з 07.10.2025 перерахунок і виплату пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу за вказані періоди у подвійному розмірі, з урахуванням виплачених сум. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 1 064,96 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 07.04.2026 № 7509-6741-1253-6011. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження юридичної особи: вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21390940). 

Суддя Марія ДУБІНА