ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 травня 2026 року 	Справа № 280/938/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника – адвоката Полулях Сергія Юрійовича (вул. Добролюбова, 17/17, м. Запоріжжя, 69006), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивачка, ОСОБА_1 ), в особі представника – адвоката Полулях Сергія Юрійовича, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивачка просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25.08.2025 року №083950026565, яким позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком;
зобов`язати відповідача включити до пільгового стажу за Списком №2 позивачки період роботи з 31.01.2012 року по 04.11.2012 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що періоди роботи, записи про які містяться в трудовій книжці позивачки та які не враховані відповідачем, містять всі необхідні відомості щодо дати та підстав прийняття на роботу, не мають виправлень та неточностей, а отже, належним чином підтверджують стаж роботи позивачки за Списком №2. Крім того, у спірний період органами місцевого самоврядування було продовжено дію попереднього висновку атестації робочого місця позивачки, який повністю визнається відповідачем, що підтверджується відповідними документами, а отже незарахування періоду з 31.01.2012 по 04.11.2012 року до пільгового стажу за Списком №2 є незаконним та суперечить законодавству. Просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 09.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику сторін. 
23.02.2026 засобами системи «Електронний суд» від представника ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву в якому пенсійний орган заперечив проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву посилається на те, що основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці є наказ по підприємству, організації. У трудовій книжці позивачки відсутні записи, які підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення, а відповідно періоди роботи, які надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають бути підтвердженні довідками підприємств, відповідно до приписів Порядку №637. За результатами розгляду заяви, до пільгового стажу не зараховано період пільгової роботи з 31.01.2012 по 04.11.2012, оскільки особою не додано накази про результати атестації робочих місць. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
26.02.2026 засобами системи «Електронний суд» від представника позивачки, на спростування доводів відповідача, надійшла відповідь на відзив.
Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
25 серпня 2025 року рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №083950026565 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком, згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №2. 
Відповідно до вказаного рішення, страховий стаж позивачки становить 30 років 08 місяців 00 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 04 роки 11 місяців 06 днів. 
До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 31.01.2012 по 04.11.2012, оскільки відсутня атестація робочого місця. 
Позивачка на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. 
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивачка звернулась з даним позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Спір виник щодо наявності у позивачки необхідного пільгового стажу за Списком №2.
З огляду на це, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 16.05.2019 у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 05.11.2020 у справі №607/6457/17, від 10.12.2020 у справі №195/840/17, від 25.02.2021 у справі №683/3705/16-а, від 24.06.2021 у справі №758/15648/15-а та інших.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Згідно з п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку №637.
Як вже зазначалось вище, пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 31.03.2020 у справі №678/65/17, від 10.12.2020 у справі №195/840/17, від 25.02.2021 у справі №683/3705/16-а, від 24.06.2021 у справі №758/15648/15-а та інших.
При цьому суд звертає увагу відповідача, що згідно статті 62 Закону України №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а.
Відповідачем не врахований пільговий стаж позивачки за Списком №2 з 31.01.2012 по 04.11.2012, проте не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивачки.
З матеріалів справи судом встановлено, що 22.04.2008 ОСОБА_1 була прийнята до зварювального цеху Відкритого акціонерного товариства «Запорізький завод надпотужних трансформаторів» учнем маляра. 
22.05.2008 ОСОБА_1 була переведена на посаду маляра 3 розряду в зварювальному цеху Відкритого акціонерного товариства «Запорізький завод надпотужних трансформаторів». 
07.04.2011 Відкрите акціонерне товариство «Запорізький завод надпотужних трансформаторів» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод надпотужних трансформаторів». 
31.01.2014 позивачка була звільнена з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод надпотужних трансформаторів за згодою сторін. 
Вказані обставини підтверджуються записами у трудовій книжці на сторінках 8-13. 
02.10.2017 Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод надпотужних трансформаторів» було перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Запорізький завод надпотужних трансформаторів». 
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №10 000/22, виданої Приватним акціонерним товариством «Запорізький завод надпотужних трансформаторів» від 19.01.2026 року, ОСОБА_1 працювала на підприємстві у період з 22.04.2008 року по 31.01.2014 року, виконувала роботи із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки за професією маляра у зварювальному цеху, що передбачена Списком №2.
Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахування пільгового стажу відповідач зазначає, що робоче місце позивачки не проходило атестацію у період з 31.01.2012 по 04.11.2012.
Проте, наказом №26 від 31.01.2007 на підприємстві було затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.
Наведене також підтверджується висновком експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці у Відкритому акціонерному товаристві «Запорізький завод надпотужних трансформаторів» №46 від 12.03.2007, складеним Державною експертизою умов праці Управління з питань праці, зайнятості та соціального страхування Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації. 
Вказана атестація визнається відповідачем. 
В подальшому, Департаментом соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації було надано дозвіл на використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища та трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації робочих місць за умовами праці (наказ про результати атестації від 31.01.2007 року №26) для надання працівникам підприємства пільг і компенсації, передбачених законодавством за роботу в шкідливих та важких умовах праці до 05.11.2012. 
Вказане підтверджується листом №05/1/1-49 від 31.05.2013. 
Наказом №726 від 05.11.2012 на підприємстві було затверджено перелік професій і посад, яким за результатами атестації робочих місць за умовами праці, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 за шкідливі та важкі умови праці. 
Наведене також підтверджується висновком експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці у Публічному акціонерному товаристві «Запорізький завод надпотужних трансформаторів» №59 від 31.05.2013, складеним Державною експертизою умов праці Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації. 
Вказана атестація також визнається відповідачем. 
Відтак, у спірний період органами державного нагляду було продовжено дію попереднього висновку атестації робочого місця позивачки, який повністю визнається відповідачем, що підтверджується відповідними документами, а отже не зарахування періоду з 31.01.2012 по 04.11.2012 до пільгового стажу за Списком №2 суперечить чинному законодавству.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах щодо атестації робочого місця у подібних правовідносинах, а саме:
« особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник».
Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі №620/7043/22 та інших.
Підсумовуючи викладене суд висновує, що не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з підстав не надання особою наказу про проведення атестації робочих місць є протиправним.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд увагу на практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява №37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Суд наголошує, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.
Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є:
1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення;
2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення;
3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень;
4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи;
5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.
Очевидним є те, що рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 25 серпня 2025 року за №083950026565 не відповідає критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відтак є протиправним та підлягає скасуванню.
Також, враховуючи вищевикладені обставини, підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2 період трудової діяльності позивачки з 31.01.2012 по 04.11.2012. 
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства та матеріалів справи, суд висновує, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
При зверненні до суду з даним позовом позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1064,96 грн., який слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправне рішення – ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Інші судові витрати позивачкою до стягнення не заявлялись.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника – адвоката Полулях Сергія Юрійовича (вул. Добролюбова, 17/17, м. Запоріжжя, 69006), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.08.2025 за №083950026565, яким ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 період роботи з 31.01.2012 по 04.11.2012.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «06» травня 2026 року. 

Суддя Р.В. Кисіль