Справа № 466/1354/26 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т. 
Провадження № 33/811/573/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю прокурора Шевців М.Т., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Репака В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2026 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 13 березня 2026 року виправлено описку у постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2026 року зазначивши правильну частину статті КУпАП за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, а саме: «ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, замість помилково вказаної «ч. 1 ст. 172-6 КУпАП».
Виправлено описку у вступній частині короткого тексту постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2026 року зазначивши правильну частину статті КУпАП за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, а саме: «ч. 4 ст. 172-6 КУпАП», замість помилково вказаної «ч. 1 ст. 172-6 КУпАП».
Виправлено описку у короткому тексті постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2026 року, перший, другий та третій абзаци резолютивної частини короткого тексту постанови суду від 13.03.2026 року викладено в наступній редакції:
« ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави».
Згідно з постановою, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, будучи суб`єктом декларування відповідно до підпункту «3» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1 700-VII від 14.10.2014 (далі - Закон) та суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією згідно з Приміткою до ст. 172-6 КУпАП, подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Так, відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.04.2023 № 164 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №l Головного управління Національної поліції у Львівській області.
На виконання зазначених вимог, 23.03.2024 оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №l Головного управління Національної поліції у Львівській області Курієм Я.А. подано до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа 24d51e92-1279-4f82-95c4-044d0b6d36c9.
У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 42861246101 (квартира, загальною площею 58,7 кв. м), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний об`єкт нерухомості належить йому на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29.12.2025 № 26624/22183-3-25/43 вартість належної суб`єкту декларування зазначеної вище квартири станом на 31.12.2023 могла становити від 2 150 000,00 грн до 2 430 000,00 гривень.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 23.03.2024 (на дату подання декларації) становив 3 028,00 гривень.
Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 2 150 000,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, являючись, відповідно до п.п. «3» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», подав 23.03.2024 завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 2 150 000,00 грн, що становить розмір від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, будучи суб?єктом декларування відповідно до підпункту «3» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 (далі - Закон) та суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією згідно з Приміткою до ст. 172-6 КУпАП, подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2024 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Так, відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.11.2024 № 795 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області.
Вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» на старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №l Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 покладено обов`язки діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зобов`язано неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.
На виконання зазначених вимог 15.03.2025 старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 подано до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, унікальний ідентифікатор документа dedabc02-39b9-4ad9-84e3-438e4b32b132.
У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 42861246101 (квартира, загальною площею 58,7 кв. м), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний об`єкт нерухомості належить йому на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29.12.2025 № 26624/22183-3-25/43 вартість належної суб`єкту декларування зазначеної вище квартири станом на 31.12.2023 могла становити від 2 150 000,00 грн до 2 430 000,00 гривень.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 15.03.2025 (на дату подання декларації) становив 3 028,00 гривень.
Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 2 150 000,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, являючись, відповідно до п.п. «3» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», подав 15.03.2025 завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2024 рік, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 2 150 000,00 грн, що становить розмір від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2026 року, закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у випадку встановлення в його діях складу адміністративного правопоуршення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова прийнята з порушеннями.
Зазначає, що обов`язковою ознакою - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП є наявність прямого умислу, що виражається у «завідомості» подання недостовірних відомостей у декларації. 
Він на не мав умислу приховати інформацію про те, що є співвласником квартири загальною площею 58,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 (1/4 частки у спільній сумісній власності).
На час заповнення декларації не знав, що є власником частки квартири, а також не володів інформацією про її вартість. Про це дізнався лише після проведення НАЗК відповідної перевірки поданих декларацій.
Під час з`ясування обставин справи йому стало відомо, що у 2013 році приватизацією квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , займалась мати - ОСОБА_2 . Саме вона самостійно здійснювала оформлення необхідних документів, які постійно зберігалися у його бабусі, що були передані їй його матір`ю. Будь-яких документів щодо приватизації квартири він не підписував, не отримував та не зберігав. 
Вказує, що він набув право власності на незадекларовану частку в нерухомому майні у 9-річному віці шляхом приватизації майна. З огляду на це, об`єктивно відсутні підстави вважати, що він мав реальне усвідомлення наявності у нього відповідного майнового права на момент подання декларацій, особливо з урахуванням значного проміжку часу, що минув з моменту приватизації.
Заява на приватизацію була подана його матір`ю, як законним представником.
При цьому він, будучи малолітньою особою, про вчинення такого правочину матір`ю в моїх інтересах не був повідомлений.
Разом з тим він об`єктивно не міг припускати, що 1/4 частка у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., могла бути приватизована на нього.
Так, зі слів його батька йому було відомо, що під час приватизації житла за адресою: АДРЕСА_3 , батько здійснив приватизацію 1/2 частки квартири в його інтересах як члена сім`ї. 
Відтак, подаючи декларації він був переконаний, що право на безоплатну приватизацію житла ним вже було реалізоване саме у межах зазначеної квартири.
Окрім того, у протоколах про адміністративне правопорушення вказано про те, що від 20.02.2026 року вартість належної суб`єкту декларування незадекларованої квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 ., станом на 31.12.2023 року могла становити від 2 150 000,00 до 2 430 000, 00 грн. Водночас, йому належить на праві спільної сумісної власності лише 1/4 частка у зазначеній квартирі, а не весь об`єкт нерухомого майна в цілому. 
Таким чином, навіть виходячи з наведеної у протоколі орієнтовної вартості квартири від 2 150 000,00 грн до 2 430 000,00 грн, вартість 1/4 частки такого майна могла становити орієнтовно лише від 537 500,00 грн до 607 500,00 грн.
Апелянт наголошує, що частка у квартирі була набута ним ще у дитячому віці (9 років) у порядку приватизації, задовго до служби в поліції, тобто до набуття мною статусу суб`єкта декларування. Така обставина об`єктивно зумовила втрату усвідомлення факту наявності права власності, що підтверджує відсутність прямого умислу на подання недостовірних відомостей.
Окрім того, його поведінка після виявлення порушення свідчить про добросовісність та відсутність протиправної мети. Зокрема, одразу після отримання повідомлення від НАЗК, він самостійно подав виправлену декларацію, чим фактично усунув допущене порушення. Така поведінка узгоджується з практикою, за якою добровільне усунення порушення визнається обставиною, що істотно пом`якшує відповідальність.
Просить також врахувати, що він є працівником поліції, раніше до відповідальності не притягувався, виконує функції із забезпечення правопорядку тому просить застосувати полдоженя ст. 22 КУпАП.
Крім того, вважає, що визначені частиною 4 статті 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення сплили, а тому, у разі встановлення у його діях вини, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні 27.04.2026 підтримав подану апеляційну скаргу, просив задоволити. У судове засідання 11.05.2026 ОСОБА_1 не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином. Захисник Репак В.В. не заперечував щоро розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 . 
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
У суді апеляційної інстанції захисник Репак В.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.
Прокурор Шевців М.Т. апеляційну скаргу заперечила, просила постанову судді залишити без змін.
Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Репака В.В. на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора Шевців М.Т., яка заперечила проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На підставі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною участині першійстатті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Згідно з ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею передбачена за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
У примітці до ст. 172-6 КУпАП зазначено, що відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість та законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Як слідує з матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Такий висновок суду є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: даними протоколу № 56 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 20.02.2026, у якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією; висновком щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення від 20.01.2026; копією щорічної е-декларації ОСОБА_1 за 2023 рік; даними протоколу № 57 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 20.02.2026, у якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією; висновком щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення від 20.01.2026; копією щорічної е-декларації ОСОБА_1 за 2024 рік; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якої ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належиь квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; копією свідоцтва про право власності на квартиру від 18.03.2013 відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належиь ОСОБА_1 ; актом №9126 від 20.01.2026 про результати проведення контролю щодо повноти заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, яку подав ОСОБА_1 ; актом №10126 від 20.01.2026 про результати проведення контролю щодо повноти заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, яку подав ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.02.2026; витягом з наказу ГУНП у Львівській області №164 о/с від 13.04.2023.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції суд вважає необґрунтованими й до уваги не приймає з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у п. 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону, у декларації відображаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.
Для цілей декларування об`єктами нерухомості (об`єктами нерухомого майна) є земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч. 1 ст. 181 ЦКУкраїни, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Так, судом встановлено, 23.03.2024 оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №l Головного управління Національної поліції у Львівській області Курієм Я.А. подано до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа 24d51e92-1279-4f82-95c4-044d0b6d36c9.
У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 42861246101 (квартира, загальною площею 58,7 кв. м), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний об`єкт нерухомості належить йому на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29.12.2025 № 26624/22183-3-25/43 вартість належної суб`єкту декларування зазначеної вище квартири станом на 31.12.2023 могла становити від 2 150 000,00 грн до 2 430 000,00 гривень.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 23.03.2024 (на дату подання декларації) становив 3 028,00 гривень.
Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 2 150 000,00 гривень.
Крім того, 15.03.2025 старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Курієм Я.А. подано до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2024 рік, унікальний ідентифікатор документа dedabc02-39b9-4ad9-84e3-438e4b32b132.
У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 42861246101 (квартира, загальною площею 58,7 кв. м), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний об`єкт нерухомості належить йому на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29.12.2025 № 26624/22183-3-25/43 вартість належної суб`єкту декларування зазначеної вище квартири станом на 31.12.2023 могла становити від 2 150 000,00 грн до 2 430 000,00 гривень.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 15.03.2025 (на дату подання декларації) становив 3 028,00 гривень.
Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 2 150 000,00 гривень.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 23.04.2024 та15.03.2025 (на дати подання декларацій) становив 3 028,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_1 подав 23.03.2024 завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 2 150 000,00 грн, що становить розмір від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 подав 15.03.2025 завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2024 рік, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 2 150 000,00 грн, що становить розмір від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до Форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка затверджена наказом Національного агентства від 23.07.2021 № 449/21, на початку заповнення декларації суб`єкт декларування ознайомлюється з Правилами заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Після ознайомлення проставляється відповідна відмітка.
Після заповнення всіх розділів декларації суб`єкт декларування ознайомлюється з внесеними до неї відомостями та проставляє відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подає декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 45 Закону у разі самостійного виявлення суб`єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абзацом першим цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб`єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи. Подані суб`єктом декларування таким чином відомості мають бути розглянуті Національним агентством під час повної перевірки цієї декларації. Суб`єкт декларування при поданні декларації підтвердив достовірність вказаних відомостей.
Враховуючи те, що правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, є правопорушенням, яке полягає у поданні завідомо недостовірних відомостей у декларації, факт подання недостовірних відомостей у декларації утворює в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону правопорушення.
Доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 не було умислу на подачу недостовірних відомостей до декларації суд апеляційної інстанції відхиляє.
Також апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо, що він є співласником квартири, тому не вказав відповідні відомості в декларації, та розцінює такі як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.
Щодо покикання апелянта на пропуск строку накладення стягнення відповідно до ч.4 ст. 38 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Оскільки часом вчинення особою правопорушень є 23.03.2024 та 15.03.2025 (щорічні декларації за 2023 та 2024 роки), а днем виявлення правопорушень є 20.02.2026, відтак стягнення суддею першої інстанції накладено на ОСОБА_1 в межах строку визначеного ч. ст. 38 КУпАП.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у вказані постанові дійсним обставинам, неправильним застосуванням норм матеріального права, є безпідставними.
На переконання апеляційного суду, суддею першої інстанції вірно встановлено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а отже доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.ст. 33,36 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2026 року та від 17 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         Урдюк Т.М.