Справа № 685/318/26 
Провадження № 1-кп/685/63/26

В И Р О К
іменем України

17 червня 2026 року        селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
у ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Теофіполь кримінального провадження, внесеного 25.02.2026 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026243200000078 про обвинувачення 
ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Базалія Теофіпольського району Хмельницької області, пенсіонер, має інвалідність ІІ групи, одружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2026, який набрав законної сили 13.03.2026, у справі 685/29/26 засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України з призначеним покаранням у виді штрафу в розмірі 8500 грн, 
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 умисно не виконав постанову  ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, чим вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
ОСОБА_4 , будучи постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, достовірно знаючи про наявність зазначеної постанови суду, яка набрала законної сили, та будучи з нею ознайомленим під його особистий підпис 26.11.2025, а також те, що вказана постанова набрала законної сили 09.12.2025, маючи реальну можливість виконувати постанову суду в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, умисно, з метою її невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, діючи всупереч цій постанові, у порушення ст. 129-1 Конституції України, відповідно до якої судові рішення є обов`язковими до виконання, 25.02.2026 близько 11:04 год керував транспортним засобом марки «Opel» моделі «Astra H» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , чорного кольору, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, здійснюючи рух автодорогою по вул. Небесної Сотні у селищі Теофіполь Теофіпольської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, де поблизу будинку № 3 був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином,  ОСОБА_4 умисно не виконав постанову  ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025, та якою його було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, чим вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3  підтримав обвинувачення, вважає його повністю доведеним дослідженими в судовому засіданні доказами, просив суд врахувати, що обвинувачений в судовому засіданні обставини вчинення кримінального правопорушення визнав повністю, давав зізнавальні показання, врахувати наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, разом з тим, при призначенні покарання просив врахувати, що вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2026 засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України, тому з урахуванням обставин справи та тяжкості правопорушення, просив суд призначити покарання у виді двох років позбавлення волі, звільнити засудженого від відбування призначеного йому основного, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у ході судового розгляду кримінального провадження подію, обставини, свою причетність та вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю та беззастережно, розкаявся у вчиненому, при допиті в судовому засіданні підтвердив повністю викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також пояснив, що про наявність постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік він був обізнаний, не виконав зазначену постанову суду, утім, про те, що недотримання вказаної заборони є кримінальним правопорушенням, не знав, та тому допустив нове правопорушення, у чому щиро розкаюється.
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив суд врахувати, що його підзахисний в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю та беззастережно, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, просив суд також врахувати вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього можливості сплатити штраф у визначеному законом розмірі в разі його призначення судом, просив присудити штраф.
Окрім повного і беззастережного визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину у ході допиту обвинуваченого, під час якого ОСОБА_4 підтвердив наявність події кримінального правопорушення, свою причетність до злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, наявність обставин, зазначених у обвинувальному акті, його вина у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду доказами, дослідженими в судовому засіданні згідно з встановленим порядком з`ясування обставин та перевірки їх доказами.
Як вбачається із довідки виконкому ІНФОРМАЦІЯ_4 від 03.03.2026 № 149/02-39, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з дружиною та сином (а.с. 71); на диспансерному обліку лікаря-нарколога КНП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_4 за змістом довідки, виданої 11.03.2026 « ІНФОРМАЦІЯ_5 », не перебуває, у лікаря-психіатра під динамічним спостереженням не перебуває (а.с. 73), за місцем проживання, за змістом довідки-характеристики, виданої виконкомом ІНФОРМАЦІЯ_4 03.03.2026 за вих. № 145/02-39, письмових скарг на обвинуваченого не надходило (а.с. 72). 
Відповідно до досудової доповіді, ОСОБА_4 створює середній ризик небезпеки для суспільства, середній ризик повторного кримінального правопорушення (а.с. 34-38).
Постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с. 91-92).
Дослідженими у справі копіями матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 685/1118/25 (а.с. 81-96), отриманими слідством згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.03.2026 (а.с. 63-64) в порядку реалізації права на тимчасовий доступ, наданого ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.03.2026 у справі № 671/391/25 (а.с. 52), підтверджено факт притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025, з якою ОСОБА_4 ознайомився під особистий підпис 26.11.2025, про що свідчить наявна у справі копія розписки (а.с. 93), не оскаржував її в апеляційному порядку, призначений постановою суду штраф сплатив 26.11.2025, що підтверджено наявною у справі квитанцією (а.с. 94).
Зазначеними доказами доведено обізнаність обвинуваченого ОСОБА_4 з тим, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025, ОСОБА_4 було позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік.
Разом з тим, як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 39) та протоколу огляду місця події від 25.02.2026, складеного у присутності понятих, із застосуваннях технічних засобів (а.с. 43-45) з додатком, оформленим у виді фототаблиці до протоколу (а.с. 46-61), будучи обізнаним про зміст постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025,  умисно, з метою її невиконання щодо позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, 25.02.2026 близько 11:04 год ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «Opel» моделі «Astra H» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , чорного кольору, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, здійснюючи рух автодорогою по вул. Небесної Сотні у селищі Теофіполь Теофіпольської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, де поблизу будинку № 3 був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 
Постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про визнання речей речовими доказами від 25.02.2026 вилучений 25.02.2026 в ході проведення огляду місця події та поміщений на майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів СПД №1 ВП №2 ХРУП автомобіль марки марки «Opel» моделі «Astra H» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , чорного кольору, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 поміщено до паперового упакування та приємно до матеріалів кримінального провадження та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 12026243200000078 від 25.02.2026 (а.с. 49), разом з тим, за змістом наданої ОСОБА_4 розписки, ці речові докази йому повернуто 11.03.2026.
Вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2026, який набрав законної сили 13.03.2026 у справі 685/29/26 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі 8500 грн (а.с. 77-78); призначений у цій справі штраф ОСОБА_4 сплатив 11.02.2026.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, на диспансерному обліку або спостереженні лікаря-нарколога КНП « ІНФОРМАЦІЯ_5 », лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання; за змістом досудової доповіді, ОСОБА_4 створює середній ризик небезпеки для суспільства, середній ризик повторного кримінального правопорушення (а.с. 34-38).
Обвинувальний вирок може бути постановлено лише в тому випадку, коли вину обвинуваченого встановлено за стандартом «поза розумним сумнівом», що означає, що сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у його вчиненні; для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
Дотримуючись засад змагальності, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Дослідивши матеріали кримінального провадження за правилами, визначеними КПК України, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, наявні у кримінальному провадженні фактичні дані повною мірою підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема, час, місце, спосіб, предмет, об`єкт вчинення кримінального правопорушення, інші обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України а саме, що ОСОБА_4 умисно не виконав постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.11.2025 у справі № 685/1118/25, яка набрала законної сили 09.12.2025, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, чим вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Відтак, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України повністю доведена, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України.
У зв`язку із доведеністю вчинення ОСОБА_4 зазначеного вище кримінального правопорушення (злочину), суд вважає за необхідне за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, ухвалити обвинувальний вирок.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд ураховує, що відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень.
Статтями 50, 65 КК України передбачено, що завданням покарання є не лише кара, але й виправлення засудженого, а також що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, які обтяжують та/або пом`якшують покарання, відсутність або наявність завданої кримінальним правопорушення майнової шкоди, наявність у обвинуваченого захворювань.
Передбачене ч. 1 ст. 382 КК України кримінальне правопорушення у виді невиконання судового рішення, а саме, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років, та за критеріями, визначеними ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Ухвалюючи вирок, суд бере до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та його середній ризик небезпеки для суспільства.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, органом досудового розслідування не виявлено.
Обставин, які би виключали можливість покарання обвинуваченого за вчинене ним кримінальне правопорушення, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд не встановив.
При призначенні покарання суд враховує пояснення, надані обвинуваченим щодо нерозуміння суті кримінального правопорушення на час його вчинення, а також враховує об`єктивні дані про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, за яке ОСОБА_4 засуджено вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2026 у справі 685/29/26, який набрав законної сили 13.03.2026 з призначеним покаранням (із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України) у виді штрафу в розмірі 8500 грн, вчинено ним 11.11.2025, натомість, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, вчинено ним 25.02.2026, тобто, до набрання законної сили вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2026, яким ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України; відтак, об`єктивні підстави для висновку про недієвість штрафу як виду покарання обвинуваченого у цій правозастосовчій ситації відсутні.
Окрім цього, при призначенні покарання суд враховує різні об`єкти кримінально-правової охорони від суспільно небезпечних посягань, різні об`єкти злочинів, передбачених статтею 289 КК України та ст. 382 КК України: кримінальне правопорушення, передбачене статтею 289 КК України, належить до кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України, є злочином проти правосуддя.
Відтак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4  , наявні у матеріалах провадження характеризуючі дані обвинуваченого, висловлене обвинуваченим в судовому засіданні категоричне засудження свого вчинку, розкаяння у вчиненому, беззастережне визнання ним обставин вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що за умисне невиконання рішення суду ОСОБА_4 необхідно і достатньо призначити покарання у виді штрафу в максимальних межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставинам, які детермінують покарання, встановленим судом обставинам його матеріального становища, сприятиме досягненню мети покарання не тільки як кари, але й як стимулу для виправлення засудженого, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими членами суспільства, які повинні бачити і розуміти суворість, справедливість, пропорційність і невідворотність правових обмежень, застосовних щодо особи унаслідок вчинення злочину.
Відтак, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в максимальному передбаченому санкцією ч. 1 ст. 382 КК України розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становитиме 17000 грн та буде співмірним із вчиненим ним протиправним діянням, рівнем його суспільної небезпеки, ставленням обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пропорційним обмеженням, внаслідок чого зможе виконати загальну та спеціальну превентивну функцію кримінального покарання, відповідатиме визначеній ч. 2 ст. 50 КК України меті покарання, принципам пропорційності обмеження прав та легітимності мети покарання, вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На виконання вимог ст. 368 КПК України, суд враховує при ухваленні вироку також такі обставини: цивільний позов у справі не заявлявся, речові докази у справі повернуто обвинуваченому, процесуальні витрати у справі відсутні; відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Підстав для застосування ст. 71 КК України у цьому кримінальному провадженні немає, оскільки ОСОБА_4 , засуджений вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2026 у справі 685/29/26 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, вчинений 11.11.2025, призначений штраф сплатив повністю 11.02.2026, таким чином, відбув покарання до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, що є предметом цього кримінального провадження.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 392-395 КПК України, суд, –
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп.
Відповідно до положень ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Роз`яснити, що відповідно до ч. 4 ст. 26 КВК України, у разі, якщо засуджений повідомив про неможливість сплати штрафу в повному обсязі, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок складено, підписано і оголошено 17.06.2026.

Головуюча суддя         ОСОБА_7