ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18484/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року (суддя О.М. Турова) у справі № 160/18484/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:
1) визнати противоправною бездіяльність відповідача:
- щодо невиключення позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у зв`язку із раніше засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України (який діяв на час звернення до відповідача);
- щодо не видачі позивачу військово-облікового документа (довідка або інший документ) з відміткою про виключення позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у зв`язку із раніше засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України (який діяв на час звернення до відповідача) та не внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР) відносно виключення позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у зв`язку із раніше засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину за ч. 2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України (який діяв на час звернення до відповідача);
2) зобов`язати відповідача:
- виключити позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у зв`язку із раніше засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України (який діяв на час звернення до відповідача);
- видати позивачу військово-обліковий документ (довідка або інший документ) з відміткою про виключення позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у зв`язку із раніше засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України (який
діяв на час звернення до відповідача) та з внесенням інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР) відносно виключення позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у зв`язку із раніше засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину за ч. 2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України (який діяв на час звернення до відповідача). 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем допущено противоправну бездіяльність щодо не виключення позивача з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII як особи, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України та відбула покарання у вигляді позбавлення волі строком 9 років 6 місяців відповідно до вироку суду, тим більше, що станом на час звернення позивача до відповідача з відповідною заявою про виключення з військового обліку діяла редакція п.6 ч.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ, яка це передбачала, проте, відповідач повідомив про відсутність підстав для вчинення таких дій, посилаючись на те, що з 18.05.2024р. набрали чинності зміни ч.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ, якими положення п.6 ч.6 ст.37 цього Закону виключено, відтак, позивач є особою, яка не підлягає виключенню з військового обліку. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, з огляду на те, що відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а на момент виникнення спірних правовідносин (станом на час звернення позивача до відповідача з заявою про виключення з військового обліку) діяла редакція Закону №2232-ХІІ, згідно з якою п.6 ч.6 ст.37 цього Закону був чинний, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що з 18.05.2024 редакція ч.6 ст.37 Закону № 2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку, як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, більш того, з цього часу передбачена можливість особи, яку раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, проходити військову службу.
Суд вказав, що законодавство не передбачає збереження стану (статусу) виключення з військового обліку для осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. Водночас такі особи підлягають взяттю на військовий облік, зокрема військовий облік військовозобов`язаних, на загальних підставах, передбачених частиною першою статті 37 Закону №2232-XII, якщо відсутні передбачені діючою редакцією частини шостої статті 37 Закону №2232-XII підстави для виключення з військового обліку.
Суд зауважив, що позивач був виключений з військового обліку на підставі чинної на той час редакції статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Нова редакція цієї статті від 18.05.2024 встановила нові правовідносини у виді нових підстав виключення з військового обліку, які почали діяти з 18.05.2024. Наслідком нового унормування стало те, що якщо особа, яка була виключена на законних підставах з військового обліку, після того як такі підстави відпали і за умови, що вона відповідає законодавчо встановленим критеріям взяття на військовий облік, підлягає взяттю на такий облік. 
Суд звернув увагу, що у цій справі відсутні підстави для застосування зворотної дії закону, оскільки спірні правовідносини виникли після 18.05.2024, тобто після набрання чинності відповідними змінами до Закону № 2232-XII.
Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача вчинити дії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує, що він відповідно до вироку суду від 14.07.2006 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, злочин, за вчинення якого засуджено позивача, станом на час його вчинення та винесення вироку, визнавався тяжким. Наполягає, що він згідно п.6. ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий облік і військову службу» підлягав виключенню з військового обліку. Вважає, що станом на час спірних правовідносин на відповідача покладався обов`язок виключення з військового обліку громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. Звертає увагу, що особи, виключені з такої підстави з військового обліку до 18 травня 2024 року повторному обліку не підлягають та не є військовозобов`язаними. Зауважує, що він звернувся до відповідача до 18 травня 2024 року із заявою про виключення з військового обліку, а отже відповідач мав застосувати п.6 ч.6 ст.37 Закону №2232.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14.07.2006 року у справі №1-232 (2006р.) ОСОБА_1 (раніше судимий 29.07.2003р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з випробувальним терміном 3 роки), був визнаний винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України та засуджений до позбавлення волі строком 9 років та 6 місяців.
10.05.2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виключення його з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як особи, що була засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, до якої було долучено відповідні документи.
Листом від 08.06.2024 року №1141/1 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача про виключення з військового обліку, посилаючись на те, що з 18.05.2024р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», відповідно до якого п.6 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключено, тож позивач є особою, яка не підлягає виключенню з військового обліку.
З огляду на наведене, позивачеві не видано військово-обліковий документ з відміткою про виключення з військового обліку, а також не внесена інформація до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР) щодо виключення позивача з військового обліку.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Приписи ст. 1 цього закону передбачають, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно приписів ч.1 ст. 37 Закону №2232 (в редакції з 18.05.2024 року) взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.
Згідно приписів ч.6 ст. 37 Закону №2232 (в редакції з 18.05.2024 року) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; припинили громадянство України; визнані непридатними до військової служби; досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Згідно п.6 ч.6 ст.37 Закону № 2232-XII (в редакції чинній до 18.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, зокрема які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Колегія суддів звертає увагу, що із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, який набрав законної сили 18.05.2024 року, редакція частини 6 статті 37 Закону № 2232 зазнала змін, внаслідок яких, пункт 6 частини 6 було виключено.
Отже, з 18.05.2024 року приписи ч. 6 ст. 37 Закону № 2232 не передбачають такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, а в силу приписів ч.1 ст. 37 Закону №2232 позивач є громадянином України, який підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.
Апеляційний суд звертає увагу, якщо під час вирішення суб`єктом владних повноважень певного питання (у цій справі щодо наявності підстав для виключення позивача з військового обліку), до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.
За цих обставин, колегія суддів зауважує, що після звернення 10.05.2024 року позивача із заявою до відповідача, відбулася зміна нормативно-правового регулювання, а отже вирішуючи питання стосовно виключення позивача з військового обліку відповідач 08.06.2024 року правильно керувався положеннями ст. 37 Закону №2232 в редакції з 18.05.2024 року. 
Колегія суддів зазначає, що приписи законодавства не передбачають необхідність отримання від позивача згоди для взяття на військовий облік.
Існування у позивача підстав для виключення з військового обліку військовозобов`язаних матеріалами справи не підтверджено.
За цих обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиключення позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у зв`язку із раніше засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, не видачі позивачу військово-облікового документа (довідка або інший документ) з відміткою про виключення позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та не внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно виключення позивача з військового обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року у справі № 160/18484/24 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров