ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 липня 2026 року справа №200/8216/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівагротранс" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 р. у справі № 200/8216/25 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівагротранс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови,- 

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сівагротранс" (далі – позивач), звернулось до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі – відповідач), в якому просило: 
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 31.07.2025 № 084522 на суму 51000,00 гривень.
- стягнути з відповідача судовий збір.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів зазначає, що під час зупинки транспортного засобу фактичне зважування автомобіля не здійснювалося, а отже габаритно-ваговий контроль у розумінні Порядку №879 взагалі не проводився. Посадові особи Укртрансбезпеки не використовували стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю, не застосовували вимірювальне обладнання, не фіксували результати зважування та не складали обов`язкові процесуальні документи, передбачені чинним законодавством.
У разі виявлення під час здійснення попереднього документального контролю згідно з відомостями в ТТН ймовірного факту перевищення вагових параметрів, здійснюється точний габаритно-ваговий контроль шляхом фактичного зважування на ваговому обладнанні. Тобто документальний контроль це передумова і підстава для проведення габаритно-вагового контролю – тобто фактичного зважування автомобіля.
Підставою для штрафу використано лише відомості з ТТН. А саме, вказана перевірка була здійснена без застосування вагового обладнання та не у пунктах габаритно-вагового контролю. Таку перевірку провели тільки на основі наявної на місці товарно-транспортної накладної.
Проте, товаро-транспортна накладна є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію, та не може вважатися документом, який безперечно визначає масу вантажу.
Товаро-транспортна накладна, як первинний документ бухгалтерського обліку, в силу свого правого призначення об`єктивно підтверджує кількісні та якісні характеристики вантажу, однак не є документом, який складається з метою визначення фактичних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, хоча такі відомості й підлягають відображенню в ній.
Доказом фактичної маси автомобіля може бути лише фактичне зважування у спеціально відведених місцях. Спеціально відведені місця – це облаштовані відповідно до вимог закону стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю.
Під час такого вагового контролю оператором комплексу роздруковується чек зважування із реальними числовими показниками вагових параметрів. Після цього складається довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення нормативно вагових параметрів, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Тому лише фактичний ваговий контроль на спеціальному пункті ГВК може достовірно підтвердити фактичну масу транспортного засобу.
Документи, складені посадовими особами Укртрансбезпеки, за законом оформлюються виключно за наслідками точного габаритно-вагового контролю, тобто після фактичного зважування транспортного засобу на пункті ГВК. Звірка відомостей з товаро-транспортної накладної була замаскована під точний габаритно-ваговий контроль, а відповідні акти були використані як універсальний доказ правопорушення без перевірки їх законності та допустимості.
Також зазначає, що працівники Укртрансбезпеки виявивши факт перевищення вагових параметрів, зобов`язані були затримати транспортний засіб та заборонити його подальший рух, до внесення плати за його проїзд. Незважаючи на це, подальший рух транспортного засобу працівниками Укртрансбезпеки не заборонявся, автомобіль не затримувався і продовжив подальший рух.
Відсутність на місці дорожнього знаку позбавляє водія можливості достовірно визначити, що він рухається дорогою місцевого значення. Водій не може і не зобов`язаний здогадуватись про статус дороги без офіційного знаку, адже згідно з пунктом 8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється виключно за допомогою дорожніх знаків, розмітки, світлофорів, дорожнього обладнання та регулювальників.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відсутність дорожніх знаків для призначення доріг місцевого значення нібито допускається законодавством, є помилковим, не відповідає вимогам ДСТУ 4100:2021 та суперечить базовим принципам правової визначеності у сфері дорожнього руху.
При цьому правила дорожнього руху не зобов`язують водія під час руху по території України зупинятись перед кожною областю та переглядати список доріг на сайті обласних державних адміністрацій.
Таким чином, на ділянці дороги, де було зупинено транспортний засіб, були відсутні будь-які дорожні знаки 3.15 або 3.16, що обмежують вагові параметри, а також був відсутній знак 5.66, який відповідно до ДСТУ 4100:2021 обов`язково встановлюється на початку дороги місцевого значення.
Крім того, відповідач взагалі не повідомив про розгляд справи, чим грубо позбавив можливості реалізувати право на захист, надати пояснення, докази та заперечення ще на стадії адміністративного провадження.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівагротранс» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 24.11.2014. Основним видом економічної діяльності згідно КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний).
На підставі направлення на рейдову перевірку Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області № 000209 від 12.06.2025, 20.06.2025 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка на а/д С041206 с. Радісне, Дніпропетровська обл., яка є дорогою місцевого значення, відповідно до розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Р-70/0/3-24 від 20.02.2024.
Під час проведення рейду, був зупинений транспортний засіб марки SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом ЗМІЇВ-ТРАНС, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить позивачу та використовується у господарській діяльності.
За результатом перевірки, 20.06.2025 посадовими особам Укртрансбезпеки складено Акт № 000429 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, що нормативно допустима маса 24 т., фактична маса 41,810 кг.
20.06.2025 посадовими особам Укртрансбезпеки складено Акт № 006634 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 17 ч. 1: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У акті перевірки містяться відмітка про те, що водій від надання пояснення та підписання акту відмовився.
Листом від 11.07.2025 № 61775/40/24-25, направленим поштою рекомендованим повідомленням, позивача було викликано для розгляду справи на 31.07.2025 з 9.00 до 10.00. Позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду означеного акту.
31.07.2025 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 084522, якою, за порушення п. 22.5 ПДР затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, до ТОВ «Сівагротранс» застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 51000 грн. відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частин першої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ).
Відповідно до частини другої статті 29 Закону № 3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Частиною четвертою статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Як передбачено абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється, зокрема:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344 документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; 
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.
Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
На підставі пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктом 26 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Відповідно до пункту 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу).
Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що в акті перевірки обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму законодавства про автомобільний транспорт, яка була порушена суб`єктом господарювання, а розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт передує обов`язкове повідомлення суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи про час та місце такого розгляду.
В п. п. "б" п. 22.5 ПДР України № 1306, зазначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси, зокрема, комбіновані транспортні засоби: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення - 24 тонни.
Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
На підставі підпункту 5-1 пункту 2 Порядку № 879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Згідно з підпунктом 6 пункту 2 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.
Відповідно до підпункту 11 пункту 2 Порядку № 879 точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
За змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Як визначено пунктом 11 Порядку № 879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.
За змістом пункту 15 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
За змістом пункту 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
При цьому, у відповідності до підпункту 5-1 пункту 2 Порядку № 879 документальний габаритно-ваговий контроль це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Порядком № 879 не передбачено визначення габаритно-вагових норм виключно в пунктах габаритно-вагового контролю.
Із змісту свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та СТО № 230074 вбачається, що маса без навантаження спеціалізованого вантажного сідлового тягача 7851 кг, спеціалізованого напівпречепа - 7200 кг.
За результатом перевірки, 20.06.2025 посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт № 000429 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, що нормативно допустима маса 24 т., фактична маса 41,810 кг., що відповідає товарно-транспортній накладній № 2 від 20.06.2025, що на понад 30 % перевищує встановлені законодавством норми.
20.06.2025 посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт №006634 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 17 ч. 1: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У акті перевірки містяться відмітка про те, що водій від надання пояснення та підписання акту відмовився.
Отже, вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що дає підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, зазначені в товарно-транспортній накладній № 2 від 20.06.2025 відомості щодо маси вантажу брутто, а також відомості про параметри транспортного засобу (вага автомобіля без вантажу), які зазначені в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, є правомірним джерелом інформації для визначення загальної маси транспортного засобу, а тому, є належним доказом встановлення перевищення норм вагових параметрів за наслідками проведеного працівниками Укртрансбезпеки документального габаритно-вагового контролю.
Доводи апелянта, що на ділянці дороги, де було зупинено транспортний засіб, були відсутні будь-які дорожні знаки 3.15 або 3.16, що обмежують вагові параметри, а також був відсутній знак 5.66, який відповідно до ДСТУ 4100:2021 обов`язково встановлюється на початку дороги місцевого значення, колегія суддів не приймає, оскільки водій особисто несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, здійснюючи перевезення вантажу, зобов`язаний дотримуватися максимально дозволеної фактичної маси транспортного засобу, враховуючи при цьому як специфіку вантажу, так і маршрут, за яким буде здійснюватися перевезення. Відсутність дорожніх знаків щодо позначення автомобільної дороги як дороги місцевого значення не звільняє водія транспортного засобу від обов`язку дотримуватися вимог Законів України "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги" та "Про автомобільний транспорт", а також пункту 22.5 Правил дорожнього руху та Правил № 363.

Щодо доводів апелянта, що відповідач взагалі не повідомив про розгляд справи, чим грубо позбавив можливості реалізувати право на захист, надати пояснення, докази та заперечення ще на стадії адміністративного провадження, суд зазначає наступне.
Відповідно до повідомлення відповідача від 11.07.2025 № 61775/40/24-25 позивача запрошено до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті для розгляду справи на 31.07.2025 з 9.00 до 10.00.
Вказане повідомлення було надіслано 16.07.2025 за адресою, що зазначена в листі ТОВ «Сівагротранс» від 07.02.2024 № 6, яке адресувалося Голові Державної служби з безпеки на транспорті, а саме: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 9/2, оф. 71.
Тому, судом не встановлено порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівагротранс" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 р. у справі № 200/8216/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 р. у справі №200/8216/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко