ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року
м. Київ
справа № 369/12244/22
провадження № 61-129св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач) 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Лука Девелопмент», в інтересах якого діє адвокат Поздняков Петро Вікторович,
на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2023 року у складі судді Пінкевич Н. С. та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Болотова Є. В., Музичко С. Г., Сушко Л. П.
у справі 
за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)
до 
відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Київській області), Товариства з обмеженою відповідальністю «Лука Девелопмент» (далі - ТОВ «Лука Девелопмент»), Бучанської районної державної адміністрації Київської області (далі - Бучанська РДА), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
треті особи: Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області (далі - Білогородська сільська рада), Приватне сільськогосподарське підприємство «Шевченківське» (далі - ПСП «Шевченківське»), 
про визнання недійсним рішення, розпорядження, договору, державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на завершення процедури приватизації,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1. У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів за участю третіх осіб про визнання недійсним рішення, розпорядження, договору, державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на завершення процедури приватизації.
2. Суд першої інстанції позов задовольнив, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.
3. ТОВ «Лука Девелопмент» оскаржило судові рішення в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказало те, що суди не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких наведений у касаційній скарзі. Також послалося на відсутність висновку Верховного Суду щодо зазначеного у цій скарзі питання застосування норм права у подібних правовідносинах. 
4. Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
5. Позов обґрунтований так:
- матір позивача - ОСОБА_4 як колишній працівник та член Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Тараса Шевченка (далі - КСП ім. Шевченка) отримала право на земельну частку (пай) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Гореницької сільської ради Київської області. На підставі рішення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - Києво-Святошинська РДА), правонаступником якої є Бучанська РДА, від 12 липня 2000 року № 327, їй було видано сертифікат на право на земельну частку (пай);
- реалізуючи своє право на вихід з КСП ім. Шевченка та одержання своєї частки землі в натурі (на місцевості), ОСОБА_4 18 лютого 2001 року повідомила про свій вихід з КСП ім. Шевченка та подала до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - Гореницька сільська рада), правонаступником якої є Білогородська сільська рада, заяву про виділення земельної ділянки (паю) в натурі на місцевості;
- на підставі заяви ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 22 лютого 2001 року № 5/61 їй була виділена земельна ділянка площею 1,76 умовних кадастрових гектарів з пайових земель КСП ім. Шевченка, позначена за № 755 (рілля) та земельна ділянка № НОМЕР_1 (сад) за схемою паювання 2000 року. Києво-Святошинський відділ земельних ресурсів було зобов`язано відвести земельні ділянки в натурі та установити межові знаки на місцевості;
- рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 23 жовтня 2001 року № 29/40 вирішено затвердити технічну документацію по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам земельних часток (паїв), надати в приватну власність земельні ділянки громадянам згідно додатку, в тому числі і ОСОБА_4 земельну ділянку № НОМЕР_2 , та виготовити і видати державні акти на право приватної власності на землю;
-  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла і за життя не встигла отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто розпочала процедуру приватизації, але не встигла її завершити та зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку;
- після смерті ОСОБА_4 позивач як єдиний її спадкоємець прийняв спадщину та 11 листопада 2011 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким спадщина складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка Гореницької сільської ради, розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай);
- оскільки матір позивача за життя не встигла завершити приватизацію своєї земельної ділянки, то до позивача перейшло право на завершення процедури приватизації;
- проте, виділена у власність ОСОБА_4 земельна ділянка № НОМЕР_2 (за схемою паювання 2000 року) згідно з новою схемою розпаювання, розробленою у 2005 році, перейменована на ділянку № НОМЕР_3 ;
- 22 листопада 2005 року згідно з протоколом зборів членів КСП ім. Шевченка земельна ділянка № 799 (згідно схеми паювання 2005 року, яка мала № 755 згідно схеми паювання 2000 року та була у 2001 році передана у власність ОСОБА_4 ) була розподілена за ОСОБА_2 , а земельна ділянка № НОМЕР_2 (згідно схеми паювання 2005 року) була передана ОСОБА_5 ;
- Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_2 03 серпня 2007 року було видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 площею 1,1475 га;
- згідно з державним актом від 03 серпня 2007 року власником суміжної земельної ділянки (межа від В до Г довжиною 170,38 м) є ОСОБА_6 ;
- в державному акті про право власності на земельну ділянку від 17 грудня 2009 року, виданого ОСОБА_6 на суміжну з оспорюваною земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0007, власником суміжної земельної ділянки (межа від А до Б довжиною 170,38 м) є ОСОБА_4 , що додатково підтверджує, що остання оформила документи на спірну земельну ділянку, але не встигла за життя лише отримати державний акт;
- надалі спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 була декілька разів переоформлена: 18 грудня 2007 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір міни земельної ділянки, а 29 липня 2008 року ОСОБА_3 уклала з ТОВ «Лука Девелопмент» договір купівлі-продажу цієї ділянки;
- 03 липня 2012 року ТОВ «Лука Девелопмент» оформило державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183, проте в Державному реєстрі речових прав цю земельну ділянку не зареєструвало;
- позивач після оформлення спадщини неодноразово звертався до КСП ім. Шевченка та ПСП «Шевченківське», керівником яких була одна й та сама особа - ОСОБА_7 , з проханням надати документи для оформлення права власності на земельну ділянку, а також до суду з приводу визнання неправомірною бездіяльності останнього;
- розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 01 жовтня 2013 року № 769 надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі позивачу - власнику земельної частки (паю) орієнтовною площею 1,85 га;
- на етапі внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області прийняло рішення про відмову у внесенні цих відомостей у зв`язку з перетином ділянки позивача з іншою ділянкою (кадастровий номер 3222482000:05:003:0258) на 100%, власником якої є ТОВ «Лука Девелопмент», що унеможливлює реалізацію права власності позивача на земельну частку (пай);
- у травні 2016 року ТОВ «Лука Девелопмент» повідомило позивача про те, що придбало спірну земельну ділянку у ОСОБА_3 . З урахуванням спірної земельної ділянки було сформовано земельну ділянку за кадастровим номером 3222482000:05:003:0258 загальною площею 4,1958 га;
- з метою захисту своїх прав на спадкове майно у вигляді земельної ділянки позивач у липні 2016 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ТОВ «Лука Девелопмент», ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:003:0258 та визнання права власності на земельну ділянку (пай) за сертифікатом серії РН № 354555;
- у цій справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої встановлено: за схемою паювання земель КСП ім. Шевченка, розробленою Київським відділенням інституту землеустрою та затвердженою розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 12 липня 2000 року № 327, земельна ділянка № НОМЕР_2 відповідає земельній ділянці № НОМЕР_3 за площею, конфігурацією та місцем розташування за технічною документацією (схемою паювання) земель КСП ім. Шевченка, розробленої (переробленої) у 2005 році; за технічною документацією земельна ділянка № НОМЕР_2 є тотожною земельній ділянці з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 за площею, конфігурацією та місцем розташування;
- оскільки технічна документація на позивача була виготовлена (кадастровий номер 3222482000:05:003:0258), то виконано встановлення на місцевості меж даної земельної ділянки згідно зазначених координат в кадастровому плані;
- лише після отримання результатів експертизи позивачу стало відомо, що він звертався до суду з позовом щодо земельної ділянки, яка не передавалась його матері, а щодо зовсім іншої ділянки, яку приватизувала ОСОБА_5 . Це сталося з причини зміни нумерації земельних ділянок при розробленні схеми паювання у 2005 році;
- земельна ділянка, процес приватизації якої розпочала, але не завершила ОСОБА_4 , наразі має кадастровий номер 3222482000:05:003:0183;
- у зв`язку з цим позивач подав заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, проте ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2020 року йому було відмовлено у прийнятті та повернуто його заяву, що змушує його звернутися до суду з новим позовом з урахуванням обставин, встановлених проведеною у справі № 369/6516/16 судовою земельно-технічною експертизою від 30 червня 2020 року.
6. Враховуючи викладене, позивач просив суд:
- визнати недійсним протокольне рішення, оформлене протоколом від 22 листопада 2005 року членів КСП ім. Шевченка по розподілу земельних часток (паїв), земельних ділянок по Гореницькій і Петрушківській сільським радам, в частині розподілення земельної ділянки АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА від 22 грудня 2005 року № 679 «Про затвердження результатів розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» в частині розподілення земельної ділянки № НОМЕР_3 за ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА від 20 січня 2007 року № 31 «Про надання у власність земельних ділянок 8-ми громадянам України (згідно додатку) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) в адміністративних межах Гореницької сільської ради» в частині надання у власність земельної ділянки № НОМЕР_3 ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183, що виданий ОСОБА_2 Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 03 серпня 2007 року, серія ЯЕ № 107961;
- визнати недійсним договір міни земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 18 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бойко О. В., зареєстрований за № 9876;
- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183, що виданий ОСОБА_3 Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 12 червня 2008 року, серія ЯЖ № 213258;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 між ОСОБА_3 та ТОВ «Лука Девелопмент» від 29 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Яремчук М. В., зареєстрований за № 1622;
- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183, що виданий ТОВ «Лука Девелопмент» Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 03 липня 2012 року, серія ЯМ №4039408;
- визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації з подальшою реєстрацією права власності земельної ділянки площею 1,1475 га, якій присвоєно кадастровий номер 3222482000:05:003:0183, цільове призначення: для особистого селянського господарства, розташованої на території Гореницької сільської ради, право на приватизацію якої належало його матері ОСОБА_4 .
ІII. Короткий зміст судових рішень 
7. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року, позов задоволено.
Визнано недійсним протокольне рішення від 22 листопада 2005 року членів КСП ім. Шевченка по розподілу земельних часток (паїв), земельних ділянок по Гореницькій і Петрушківській сільським радам в частині розподілення земельної ділянки № НОМЕР_3 за ОСОБА_2 .
Визнано недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА від 22 грудня 2005 року № 679 «Про затвердження результатів розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» в частині розподілення земельної ділянки № НОМЕР_3 за ОСОБА_2 .
Визнано недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА від 20 січня 2007 року № 31 «Про надання у власність земельних ділянок 8-ми громадянам України (згідно додатку) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) в адміністративних межах Гореницької сільської ради» в частині надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки № НОМЕР_3 .
Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,1475 га з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 серії ЯЕ № 107961, виданий ОСОБА_2 Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 03 серпня 2007 року.
Визнано недійсним договір міни земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бойко О. В. 18 грудня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 9876, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за яким остання передала, а ОСОБА_2 прийняла у власність частину земельної ділянки площею 0,1 га від земельної ділянки, яка має загальну площу 0,9986 га, з кадастровим номером 3222482000:05:004:0041, та за яким ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 прийняла у власність земельну ділянку площею 1,1475 га з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183.
Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,1475 га з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 серії ЯЖ № 213258, виданий ОСОБА_3 Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 12 червня 2008 року.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,1475 га з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Лука Девелопмент», посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Яремчук М. В. 29 липня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 1622.
Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,1475 га з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 серії ЯМ № 4039408, виданий ТОВ «Лука Девелопмент» Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області 03 липня 2012 року.
Визнано за позивачем право на завершення процедури приватизації на земельну ділянку площею 1,1475 га, розташованої на території Білогородської сільської ради, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222482000:05:003:0183, та право на здійснення подальшої державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом.
8. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з таких мотивів:
- якщо спадкодавець у зв`язку зі смертю не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК), проте за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю;
- захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права, як це передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК;
- до позивача - спадкоємця ОСОБА_4 згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) перейшло право на завершення приватизації спірної земельної ділянки з подальшою реєстрацією права власності на неї за собою;
- земельна ділянка безпідставно була повторно розпайована після смерті ОСОБА_4 ;
- у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку;
- оскільки протокольним рішенням членів КСП ім. Шевченка від 22 листопада 2005 року, розпорядженнями Києво-Святошинської РДА від 22 грудня 2005 року № 679 та від 20 січня 2007 року № 31 в частині розподілення і надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки № НОМЕР_3 позивач був незаконно позбавлений права на землю у спосіб, не передбачений законом, такі рішення і розпорядження є недійними, як і державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 ;
- задоволення позовних вимог в цій частині є належним та самостійним способом поновлення порушених прав позивача у судовому порядку;
- подальші договори та документи на право власності на спірну земельну ділянку (договір міни земельних ділянок, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_3 , договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Лука Девелопмент», державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ТОВ «Лука Девелопмент») носять похідний характер, порушують права позивача на земельну ділянку, тому умовою для відновлення стану земельної ділянки є визнання недійсними рішень про передачу спірної земельної ділянки та похідних від цього документів про право власності і правочинів;
- згадані договори міни та купівлі-продажу земельної ділянки були укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), тому є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення);
- спірна земельна ділянка не була обміняна на іншу земельну ділянку, як того вимагає закон;
- встановлений строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист своїх прав позивач не пропустив.
ІV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
9. У касаційній скарзі представник ТОВ «Лука Девелопмент» просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
10. Касаційна скарга обґрунтована таким:
- доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права, і саме з цієї причини не звернувся до суду за його захистом, недостатньо;
- нелогічно робити висновок про те, що позивач не міг самостійно отримати, зокрема, схеми паювання 2000 та 2005 років, копію державного акта про право приватної власності на земельну ділянку від 03 серпня 2007 року та інше. Адже, за позицією позивача і судів, спадкодавцем була розпочата процедура приватизації земельної ділянки, тобто, позивач повинен був мати технічну документацію з чітким визначенням земельної ділянки, в тому числі на місцевості. В іншому разі не можна стверджувати про початок процедури приватизації, оскільки немає індивідуально визначеного майна (земельної ділянки);
- позивач, враховуючи те, що спадкодавець померла у 2004 році, а відповідачі вільно та відкрито володіли земельною ділянкою, мав досить тривалий період часу і повинен був здійснити всі заходи, аби дізнатися про долю спадкового майна, та у визначений законом строк звернутися за захистом своїх прав, якщо він вважає їх порушеними;
- в матеріалах справи немає жодного доказу, наданого позивачем, яким він міг би обґрунтувати неможливість отримання інформації про осіб, яким належить земельна ділянка;
- позов був поданий зі спливом 17 років після того, як було проведене повторне розпаювання земель;
- є всі підстави стверджувати про пропуск позивачем визначеного законом строку (позовної давності), у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу;
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах у випадку, коли спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації, і до позивача перейшло право на завершення такої процедури з подальшою реєстрацією права власності на земельну ділянку за собою;
- твердження позивача про реалізацію спадкодавцем ОСОБА_4 за життя свого права на виділення у власність земельної ділянки в натурі на місцевості не відповідають дійсності і не підтверджені належними доказами;
- матеріали справи не містять технічної документації із землеустрою, зробленої за життя ОСОБА_4 ;
- до позивача перейшло в спадщину право на земельну частку (пай), а не на завершення процедури приватизації і отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, оскільки на таку ділянку не була розроблена технічна документація, вона не була виділена в натурі та не установлені межові знаки на місцевості;
- суди не надали належної правової оцінки тому, що право позивача на спадщину (на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка) підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом;
- заява, яка була подана спадкодавцем 18 лютого 2001 року, про виділення їй земельної ділянки в ході реалізації її особистого права на приватизацію земельної ділянки та звернення позивача у 2013 році із клопотанням про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не дало йому права завершити приватизацію земельної ділянки за спадкодавицею, а лише сам позивач розпочав таку процедуру в ході особистого права на приватизацію земельної ділянки;
- ТОВ «Лука Девелопмент» є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, який при її придбанні покладався на відсутність офіційних відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про речові права інших осіб та обтяжень на спірне нерухоме майно, відсутність будь-яких судових спорів щодо земельної ділянки. На відміну від позивача та ОСОБА_2 , ТОВ «Лука Девелопмент» отримало право на спірну земельну ділянку оплатно;
- всі негативні наслідки (тягар) у разі задоволення позовних вимог у цій справі будуть покладені саме на ТОВ «Лука Девелопмент». Разом з тим, Києво-Святошинська РДА (Бучанська РДА), у зв`язку з непослідовністю дій якої виникла відповідна ситуація, жодних негативних наслідків не матиме, оскільки формально спірна земельна ділянка знов повернеться у державну власність;
- суд, визнаючи недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки та державний акт на право власності на земельну ділянку, фактично застосував односторонню реституцію, оскільки питання про повернення отриманих за таким договором коштів не вирішував;
- виконання договору від 29 липня 2008 року мало односторонній характер;
- якщо у позивача виникли легітимні очікування на отримання спірної земельної ділянки, то у ТОВ «Лука Девелопмент» виникли правомірні очікування мирно володіти майном (щодо тієї ж ділянки);
- таке «зіткнення прав» виникло саме внаслідок недбалих, непослідовних дій органу державної влади, оскільки за його правомірної поведінки такої ситуації можливо було б уникнути;
- саме Бучанська РДА як правонаступник Києво-Святошинської РДА має відповідати за спричинені її недобросовісними діями наслідки;
- позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в позові;
- з метою відновлення прав позивача та без втручання у право ТОВ «Лука Девелопмент» на мирне володіння майном позов повинен бути пред`явлений саме до Бучанської РДА як правонаступника Києво-Святошинської РДА, яка не мала права повторно розпайовувати спірну земельну ділянку та передавати її іншим особам;
- суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19, від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 06 квітня 2021 року у справі №925/642/19, Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 916/1952/17, від 12 вересня 2019 року у справі № 915/1868/18, від 14 травня 2020 року у справі № 916/1952/17, від 16 серпня 2023 року у справі № 201/1669/21, Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14.
V. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
11. 06 березня 2025 року представник ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області подав до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, у яких виклав такі аргументи, які просить врахувати при розгляді цієї скарги:
- жодних порушень законодавства ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області не допустило;
- позивач не висуває жодних позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, а тому кожна вимога, задоволена оскаржуваними судовими рішеннями, його не стосується;
- у ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області відсутні повноваження підтримувати або заперечувати проти оскаржуваних рішень судів.
12. 12 березня 2025 року позивач також подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому навів такі мотиви для відмови у задоволенні цієї скарги:
- право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлений, а тому воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності;
-  ОСОБА_4 , а після її смерті позивач мали усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням щодо отримання державного акта на право власності на землю, оскільки ними дотримана процедура, яка передує одержанню правовстановлюючого документа, і вони не знали і не повинні були знати та передбачати, що розпайована і передана у власність ОСОБА_4 рішенням виконкому земельна ділянка буде повторно розпайована та передана у власність іншій особі - ОСОБА_2 , а згодом двічі відчужена з порушенням вимог Перехідних положень ЗК;
- про порушення свого права на завершення в порядку спадкування приватизації земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183, якій було присвоєно № 755 за технічною документацією (схемою паювання 2000 року) земель КСП ім. Шевченка, позивач з об`єктивних причин довідався лише з моменту, коли дізнався, що успадковане ним право на земельну ділянку з пайовим № 755 насправді є правом на земельну ділянку вже з пайовим № 799, якій було присвоєно кадастровий номер 3222482000:05:003:0183. Це стало відомо після отримання результатів судової земельно-технічної експертизи у справі № 369/6516/16;
- відмова Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області датована 09 березня 2016 року, а з позовом щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:003:0258 позивач звернувся до суду 18 липня 2016 року (справа № 369/6516/16);
- позивач не знав і не міг знати як про існування проміжних власників в ланцюжку переоформлень переданої його матері у власність земельної ділянки внаслідок розпаювання, так і про порушення його прав ОСОБА_3 і ТОВ «Лука Девелопмент»;
- копію схем поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Шевченка з відображенням земельної частки (паю) № НОМЕР_2 (на ім`я ОСОБА_4 ) не міг більше трьох років отримати навіть суд, не то, що позивач, оскільки такі схеми паювання є службовою інформацією;
- доводи ТОВ «Лука Девелопмент» про можливість отримання позивачем копії державного акта про право приватної власності на земельну ділянку від 03 серпня 2007 року безпідставні, оскільки така інформація, по-перше, є конфіденційною, по-друге, позивач знав лише про земельну ділянку № НОМЕР_2 , номер якої змінили без його відома після затвердження технічної документації про виділ земельних ділянок в натурі (на місцевості). Позивачу не було відомо про місце розташування цієї земельної ділянки, її кадастровий номер, власника і реквізити державного акта;
- представник ТОВ «Лука Девелопмент» в суді першої інстанції не заявляв про застосування позовної давності, як не робили цього і Бучанська РДА, ГУ Держгеокадастру у Київській області та інші відповідачі, до яких позивач пред`явив позовні вимоги;
- подана 26 квітня 2023 року адвокатом Шупіком О. А. як представником ОСОБА_3 (без належного підтвердження повноважень) заява про застосування позовної давності була розглянута судом, і суд аргументовано відмовив у її задоволенні. ОСОБА_3 вказане рішення суду не оскаржувала, що свідчить про те, що вона з ним погодилася, в тому числі в частині відмови у задоволенні заяви про застосування позовної давності;
- у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів;
- представник ТОВ «Лука Девелопмент» не подав до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову, в тому числі відносно застосування позовної давності, а відтак де-юре він не заперечував у задоволенні позовних вимог;
- технічна документація достовірно була затверджена, адже матеріали справи містять рішення виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 23 жовтня 2001 року № 29/40 про її затвердження;
- процедура оформлення права власності на землю у 2001 році відрізнялась від такої процедури у 2013 році, тому позивач змушений був заново виготовляти технічну документацію із землеустрою;
- щодо більшої площі, зазначеної у свідоцтві про право власності на спадщину (1,85 га), ніж площа спірної земельної ділянки, то це пояснюється тим, що за сертифікатом від 12 липня 2000 року, виданим ОСОБА_4 , площа земельної ділянки вказана в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості);
- документа про право власності на момент своєї смерті ОСОБА_4 не встигла отримати, тому документом, який підтверджує наявність спадкового майна, слугує сертифікат. Це не спростовує факту, що ОСОБА_4 майже завершила процедуру приватизації землі та померла перед її заключним етапом - вдачею державного акта;
- Києво-Святошинська РДА не мала права повторно розпоряджатися земельною ділянкою, розпайовувати її та передавати іншим особам;
- сусідня земельна ділянка, належна ОСОБА_6 , залишилась під № НОМЕР_4 та не була повторно розпайована, а приватизована саме ОСОБА_6 набагато пізніше, ніж «повторне розпаювання» (17 грудня 2009 року), що також унеможливило позивачу дізнатись про долю успадкованого ним майна;
- судова практика у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки є сталою;
- суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що до позивача як спадкоємця ОСОБА_4 згідно зі статтею 1218 ЦК перейшло право на завершення приватизації спірної земельної ділянки;
- до твердження про добросовісність набуття ТОВ «Лука Девелопмент» права власності на земельну ділянку слід віднестись критично;
- при придбанні спірної земельної ділянки ТОВ «Лука Девелопмент» не вжило необхідних заходів, щоб, проявляючи розумну обачність, перевірити законність як останньої, так і попередньої угоди. Разом з тим, ТОВ «Лука Девелопмент» порушило пряму заборону купівлі-продажу земельної ділянки, виділеної в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства;
-  ОСОБА_3 отримала спірну земельну ділянку безоплатно та з порушенням вимог підпункту «б» пункту 15 Розділу X «Перехідні положення» ЗК.
VІ. Рух справи
13. 03 січня 2025 року представник ТОВ «Лука Девелопмент» звернувся із касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.
14. Ухвалою від 23 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та залишено касаційну скаргу без руху.
15. Ухвалою від 19 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження та відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваних судових рішень.
16. Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 06 березня 2025 року.
17. Ухвалою від 16 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
VIІ. Встановлені судами обставини
18. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Першої Київської обласної нотаріальної контори Золотухіною О. М. 11 листопада 2011 року у спадковій справі № 718 за 2004 рік, позивач є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Гореницької сільської ради 26 червня 1991 року, зареєстрованим в реєстрі за № 14.
19. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективної власності КСП ім. Шевченка Гореницької сільської ради, розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 354555, виданого на підставі рішення Києво-Святошинської РДА від 12 липня 2000 року № 327, зареєстрованого 28 квітня 2004 року за № 783.
20.  ОСОБА_4 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 354555, виданого на підставі рішення Києво-Святошинської РДА від 12 липня 2000 року № 327, отримала право на земельну частку (пай) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Гореницької сільської ради Київської області як член та колишній працівник (пенсіонер) КСП ім. Шевченка.
21. На виконання Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 20 грудня 1996 року № 738 було затверджено розроблену Київським відділенням інституту землеустрою технічну документацію по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність КСП ім. Шевченка, виходячи із площі сільськогосподарських угідь, що підлягають паюванню, а також затверджено земельну частку (пай) на одного члена КСП ім. Шевченка розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарах.
22. У зв`язку з тим, що до списків розпаювання не ввійшли деякі пенсіонери КСП ім. Шевченка та працівники соціальної сфери, рішенням загальних зборів КСП ім. Шевченка від 14 лютого 2000 року було надано право цим особам на отримання паю за рахунок зменшення середньої земельної частки (паю) та додатково виділених земель.
23. На підставі рішення загальних зборів КСП ім. Шевченка від 14 лютого 2000 року рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 24 лютого 2000 року № 7 затверджено додаткові списки осіб, що мають право на отримання паю в КСП ім. Шевченка, а розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 12 липня 2000 року № 327 було затверджено відкориговану Київським відділенням інституту землеустрою технічну документацію (схему паювання) земель КСП ім. Шевченка.
24. Реалізуючи своє право на вихід з КСП ім. Шевченка та одержання своєї частки землі в натурі (на місцевості), ОСОБА_4 18 лютого 2001 року повідомила про свій вихід з КСП ім. Шевченка та подала до Гореницької сільської ради заяву про виділення земельної ділянки (паю) в натурі на місцевості.
25. На підставі заяви ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 22 лютого 2001 року № 5/61 їй була виділена земельна ділянка площею 1,76 умовних кадастрових гектарів з пайових земель КСП ім. Шевченка, позначена № 755 (рілля), та земельна ділянка № НОМЕР_1 (сад) і зобов`язано Києво-Святошинський відділ земельних ресурсів відвести земельні ділянки в натурі та установити межові знаки на місцевості.
26. Листом від 11 вересня 2001 року № 768 Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів погодив виділення земельних ділянок 23 громадянам для ведення сільськогосподарського виробництва на землях першочергового поділу згідно схеми поділу земель від 12 липня 2000 року колективної власності КСП ім. Шевченка. Відповідно до списку громадян, доданого до листа, ОСОБА_4 виділялась земельна частка (пай) № НОМЕР_2 (рілля) площею 1,76 га та земельна ділянка № НОМЕР_1 (сад, багаторічні насадження).
27. Рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 23 жовтня 2001 року № 29/40 вирішено затвердити технічну документацію з виготовлення державних актів на право приватної власності на землю громадянам - власникам земельних часток (паїв), надати в приватну власність земельні ділянки громадянам згідно додатку, в тому числі і ОСОБА_4 земельну ділянку № НОМЕР_2 , виготовити і видати державні акти на право приватної власності на землю.
28. Станом на 23 жовтня 2001 року була виготовлена технічна документація, а територія, де розташовані земельні ділянки 23 громадян, які вирішили вийти з КСП ім. Шевченка, була розпайована, земельні ділянки сформовані та розподілені межовими знаками, однак не мали кадастрових номерів, оскільки лише 19 квітня 2002 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою», згідно з якою при видачі державних актів земельним ділянкам присвоювались кадастрові номери.
29. 28 квітня 2004 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 354555, виданий на ім`я ОСОБА_4 був зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 783. При видачі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку цей сертифікат мав бути повернений до Києво-Святошинської РДА.
30.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та за життя не встигла отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто розпочала процедуру приватизації, але не встигла її завершити та зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку № 755.
31. Проте, невдовзі було повторно розпайовано територію, до складу якої входили земельні ділянки, надані рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 23 жовтня 2001 року № 29/40 у власність 23 громадянам, в тому числі ОСОБА_4 , для ведення особистого селянського господарства на землях першочергового поділу земель КСП ім. Шевченка.
32. Так, без скасування чинних рішень виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 22 лютого 2001 року № 5/61 та від 23 жовтня 2001 року № 29/40 земельна ділянка № НОМЕР_2 згідно нової схеми розпаювання, розробленої у 2005 році ТОВ «Київський регіональний інститут земельної реформи» та погодженої начальником Києво-Святошинського районного відділу земельних ресурсів і сільським головою с. Гореничі, перейменована (перенумерована) на ділянку під № НОМЕР_3 , натомість ділянка № НОМЕР_5 була перейменована (перенумерована) на ділянку № 755.
33. 22 листопада 2005 року згідно з протоколом зборів членів КСП ім. Шевченка з розподілу земельних часток (паїв), земельних ділянок по Гореницькій і Петрушківській сільським радам, вирішено провести розпаювання землі в натурі між власниками земельних часток (паїв) ПСП «Шевченківське». Жеребкування пройшли 422 особи, було встановлено невитребувані паї, однак серед них не було ні земельної ділянки № НОМЕР_2 , ні № 799.
34. Згідно з цим протоколом розподілу земельних часток (паїв) членів КСП ім. Шевченка по Гореницькій сільській раді земельна ділянка № 755 (згідно схеми паювання 2005 року, яка мала № 715 згідно схеми паювання 2000 року) була передана ОСОБА_5 (№ 64 у списку), а земельна ділянка № НОМЕР_3 (згідно схеми паювання 2005 року, яка мала № 755 згідно схеми паювання 2000 року та була у 2001 році передана у власність ОСОБА_4 ) була передана ОСОБА_2 (№ 408 у списку).
35. Вказані збори не мали повноважень приймати протокольне рішення щодо осіб, які вийшли з КСП ім. Шевченка, та, відповідно, не мали права розпоряджатися земельними ділянками осіб, що вийшли з КСП ім. Шевченка та реалізували своє право на отримання земельного паю у вигляді земельної ділянки.
36. Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 22 грудня 2005 року № 679 був затверджений протокол загальних зборів.
37. Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 20 січня 2007 року № 31 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки за рахунок земель колективної власності КСП ім. Шевченка, передано земельні ділянки у власність 8 громадянам згідно із додатком, зокрема, ОСОБА_2 на земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 1,1475 га, яка раніше за схемою розподілу 2000 року мала № 755.
38. На підставі цього розпорядження Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів 03 серпня 2007 року видав ОСОБА_2 державний акт серії ЯЕ № 107961 про право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 площею 1,1475 га, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».
39. Згідно з цим державним актом від 03 серпня 2007 року власником суміжної земельної ділянки (межа від В до Г довжиною 170,38 м) є ОСОБА_6 .
40. В той же час в державному акті про право власності на земельну ділянку від 17 грудня 2009 року, виданого ОСОБА_6 на суміжну з оспорюваною земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0007, власником суміжної земельної ділянки (межа від А до Б довжиною 170,38 м) зазначено ОСОБА_4 .
41. Водночас, згідно з новою схемою розпаювання, розробленою у 2005 році ТОВ «Київський регіональний інститут земельної реформи» та погодженою начальником Києво-Святошинського районного відділу земельних ресурсів і сільським головою с. Гореничі, земельна ділянка ОСОБА_6 № 756 не була перейменована (перенумерована) та позначена як «приватизовані земельні ділянки», проте завершення приватизації земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:003:0007 (ділянка № НОМЕР_4 ) відбулося набагато пізніше - 17 грудня 2009 року.
42.  ОСОБА_2 спірну земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 відчужила ОСОБА_3 на підставі договору міни земельних ділянок, посвідченого 18 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бойко О. В. за № 9876.
43. 12 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 213258.
44.  ОСОБА_3 , в свою чергу, відчужила спірну земельну ділянку ТОВ «Лука Девелопмент» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 29 липня 2008 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Яремчук М. В. за № 1622.
45. Також ТОВ «Лука Девелопмент» 26 грудня 2006 року придбало у ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0066 площею 1,6169 га. З урахуванням спірної земельної ділянки було сформовано земельну ділянку за кадастровим номером 3222482000:05:003:0258 загальною площею 4,1958 га.
46. 03 липня 2012 року на ім`я ТОВ «Лука Девелопмент» Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 серії ЯМ № 4039408, проте в Державному реєстрі речових прав ТОВ «Лука Девелопмент» не зареєстрував вказану земельну ділянку, на даний час відомості про земельну ділянку містяться лише в Державному земельному кадастрі.
47. Після звернення позивача до Києво-Святошинської РДА остання розпорядженням від 01 жовтня 2013 року № 769 надала дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі позивачу, власнику земельної частки (паю) орієнтовною площею 1,85 га.
48. На етапі внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області прийняло рішення № РВ-3200270422016 про відмову у внесенні цих відомостей у зв`язку з перетином ділянки позивача з іншою ділянкою (кадастровий номер 3222482000:05:003:0258) на 100 %, власником якої є ТОВ «Лука Девелопмент», що унеможливлює реалізацію права власності позивача на земельну частку (пай).
49. З метою захисту своїх прав на спадкове майно у вигляді земельної ділянки у липні 2016 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ТОВ «Лука Девелопмент» та ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:003:0258 та визнання права власності. 
50. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року у справі № 369/6516/16, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2017 року, у задоволенні позову відмовлено, виходячи із законності реєстрації права власності відповідачів на спірну земельну ділянку, оскільки попереднього визнання незаконними та скасування рішень уповноважених органів про виділ та передачу цієї землі у встановленому законом порядку не відбулося.
51. Постановою Верховного Суду від 01 вересня 2018 року у справі № 369/6516/16 рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд.
52. Під час нового розгляду справи зі ініціативою позивача було витребувано більшість доказів, які позивач не міг самостійно отримати, зокрема, схеми паювання 2000 року та 2005 року, копію державного акта про право приватної власності на земельну ділянку від 03 серпня 2007 року серії ЯЕ № 107961 та інше, а також призначено судову земельно-технічну експертизу.
53. Відповідно до висновку експерта від 30 червня 2020 року № 2986: за технічною документацією (схемою паювання) земель КСП ім. Шевченка, розробленою Київським відділенням інституту землеустрою та затвердженою розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 12 липня 2000 року № 327, земельна ділянка № НОМЕР_2 відповідає земельній ділянці № НОМЕР_3 за площею, конфігурацією та місцем розташування за технічною документацією (схемою паювання) земель КСП ім. Шевченка, розробленою (переробленою) у 2005 році ТОВ «Київський регіональний інститут земельної реформи», затвердженою розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 29 грудня 2005 року № 725; за технічною документацією (схемою паювання) земель КСП ім. Шевченка земельна ділянка № НОМЕР_2 є тотожною земельній ділянці з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183 за площею, конфігурацією та місцем розташування.
54. Після ознайомлення з висновком експерта позивачу стало відомо про порушення його права на завершення приватизації саме земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:003:0183, якій було присвоєно № 755 за технічною документацією (схемою паювання), розробленою 2000 року. Про те, що ця земельна ділянка була повторно розпайована після смерті його матері, позивач не знав та не міг знати.
VIІІ. Позиція Верховного Суду
55. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 4), Верховний Суд зазначає таке. 
56. У цій справі позивач звернувся до суду з позовом про захист його права на земельну ділянку (див. пункт 5).
57. Визначивши коло відповідачів, позивач заявив до кожного із них такі вимоги (див. пункт 6):
- про визнання недійсним протокольного рішення членів КСП ім. Шевченка в частині розподілення земельної ділянки за ОСОБА_2 ;
- про визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА в частині розподілення земельної ділянки за ОСОБА_2 ;
- про визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА в частині надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 ;
- про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_2 ;
- про визнання недійсним договору міни земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3 ;
- про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Лука Девелопмент»;
- про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ТОВ «Лука Девелопмент»;
- про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом.
58. Суди, вирішуючи спір, ухвалили рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
59. Не погоджуючись з рішеннями судів, ТОВ «Лука Девелопмент» оскаржило їх у касаційному порядку. Інші учасники справи з касаційними скаргами у цій справі не зверталися.
Щодо вимог про визнання недійсними протокольного рішення, розпоряджень, державного акта, виданого ОСОБА_2 , договору міни земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також визнання недійсним державного акта, виданого ОСОБА_3 .
60. Верховний Суд враховує, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК).
61. Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого особа (зокрема, позивач чи відповідач), самостійно вирішує, зокрема, чи оскаржувати судові рішення в касаційному порядку та в яких межах (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20).
62. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК).
63. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК).
64. ТОВ «Лука Девелопмент»у касаційній скарзі просить скасувати оскаржувані судові рішення як в частині заявлених позовних вимог до нього, так і в частині позовних вимог до інших відповідачів, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які при цьому не скористалися своїм правом подання касаційної скарги чи приєднання до касаційної скарги, тобто погодилися із судовими рішеннями в частині вимог, заявлених до них.
65. Аналіз аргументів касаційної скарги також свідчить, що ТОВ «Лука Девелопмент» не навело переконливих доводів того, яким чином судові рішення в частині, що стосується права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку, визнання недійсним договору міни порушують його права та інтереси, за умови, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові рішення не оскаржили.
66. Враховуючи викладене, оскаржені ТОВ «Лука Девелопмент» судові рішення в частині вирішення позовних вимог, заявлених не до нього, а саме: про визнання недійсними протокольного рішення, розпоряджень, державного акта, виданого ОСОБА_2 , договору міни земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також визнання недійсним державного акта, виданого ОСОБА_3 , належить залишити без змін.
67. Схожі правові висновки щодо реалізації принципу диспозитивності є сталими в практиці Верховного Суду (див., наприклад, постанови Верховного Суду від 10 січня 2025 року у справі № 760/19455/23, від 19 березня 2025 року справі № 450/678/21, від 07 липня 2025 року у справі № 523/15172/20).
Щодо вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Лука Девелопмент», визнання недійсним державного акта, виданого ТОВ «Лука Девелопмент», а також про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування
68. Позивач у цій справі, серед іншого, посилався на те, що він має право на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, яка була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця. Вказав, що спірна земельна ділянка була виділена його матері, проте після смерті останньої така ділянка незаконно перейшла у власність інших осіб.
69. Як спосіб захисту своїх прав позивач обрав, зокрема, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Лука Девелопмент», визнання недійсним державного акта, виданого ТОВ «Лука Девелопмент», визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.
70. Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що обраний позивачем спосіб захисту його права є ефективним, оскільки надає йому можливість у подальшому зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку.
71. Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.
72. Верховний Суд звертає увагу, що нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності (стаття 386 ЦК). Зокрема, право власності може бути захищено шляхом речово-правових засобів: пред`явлення віндикаційного та негаторного позовів; також шляхом допоміжно речово-правових засобів захисту, у формі пред`явлення позову про визнання права власності тощо.
73. Відповідно до норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що 
є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
74. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
75. Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо особливостей застосування способів захисту цивільних прав, що враховується у спірних правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
76. Так, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).
77. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц).
78. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 910/10784/16).
79. Верховний Суд раніше звертав увагу на те, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку (див. постанову Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 752/1229/21).
80. Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця (див. постанову Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17).
81. Проте встановлені у цій справі судами конкретні обставини свідчать, що визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є незастосовним до таких специфічних правовідносин.
82. Верховний Суд звертає увагу на те, що розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).
83. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20).
84. Щодо особливостей способів захисту прав власника, необхідно звернути увагу, що власник, з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
85. Такий підхід Верховного Суду є сталим, відмінність залежить лише від доказування й фактичних обставин конкретної справи (див., наприклад, постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). 
86. Отже, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК.
87. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19).
88. У спірних правовідносинах важливим є встановлені судами обставини (див. пункти 25-30) про те, що:
- на підставі заяви ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 22 лютого 2001 року № 5/61 їй була виділена земельна ділянка площею 1,76 умовних кадастрових гектарів з пайових земель КСП ім. Шевченка, позначена № 755 (рілля), та земельна ділянка № НОМЕР_1 (сад) і зобов`язано Києво-Святошинський відділ земельних ресурсів відвести земельні ділянки в натурі та установити межові знаки на місцевості;
- листом від 11 вересня 2001 року № 768 Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів погодив виділення земельних ділянок 23 громадянам для ведення сільськогосподарського виробництва на землях першочергового поділу згідно схеми поділу земель від 12 липня 2000 року колективної власності КСП ім. Шевченка. Відповідно до списку громадян, доданого до листа, ОСОБА_4 виділялась земельна частка (пай) № НОМЕР_2 (рілля) площею 1,76 га та земельна ділянка № НОМЕР_1 (сад, багаторічні насадження);
- рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради від 23 жовтня 2001 року № 29/40 вирішено затвердити технічну документацію з виготовлення державних актів на право приватної власності на землю громадянам - власникам земельних часток (паїв), надати в приватну власність земельні ділянки громадянам згідно додатку, в тому числі і ОСОБА_4 земельну ділянку № НОМЕР_2 , виготовити і видати державні акти на право приватної власності на землю;
- станом на 23 жовтня 2001 року була виготовлена технічна документація, а територія, де розташовані земельні ділянки 23 громадян, які вирішили вийти з КСП ім. Шевченка, була розпайована, земельні ділянки сформовані та розподілені межовими знаками, однак не мали кадастрових номерів, оскільки лише 19 квітня 2002 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою», згідно з якою при видачі державних актів земельним ділянкам присвоювались кадастрові номери;
- 28 квітня 2004 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 354555, виданий на ім`я ОСОБА_4 був зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 783. При видачі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку цей сертифікат мав бути повернений до Києво-Святошинської РДА;
-  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та за життя не встигла отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто розпочала процедуру приватизації, але не встигла її завершити та зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку № 755.
89. При цьому позивач порушив питання про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації з подальшою реєстрацією права власності, яке стосується конкретної земельної ділянки площею 1,1475 га, якій присвоєно кадастровий номер 3222482000:05:003:0183, цільове призначення: для особистого селянського господарства, розташованої на території Гореницької сільської ради, право на приватизацію якої належало його матері ОСОБА_4 (див. пункт 6).
90. Суди, задовольняючи позов, встановили, що з моменту виходу ОСОБА_4 з членів КСП ім. Шевченка, тобто з моменту припинення права колективної власності на земельну ділянку та прийняття рішення про її передачу у приватну власність, у ОСОБА_4 виникло право на спірну земельну ділянку (пай). Отримання державного акта є лише завершальною стадією оформлення документів, але в будь-якому разі його відсутність не свідчить про відсутність права на земельну ділянку.
91. З урахуванням обставин цієї справи, відповідно до яких ОСОБА_4 , спадкоємцем якої є позивач, у приватну власність виділялась конкретна земельна ділянка, і позивач порушує питання про визнання права саме на таку ділянку, яка декілька разів відчужена на користь третіх осіб, належним способом захисту прав позивача у цій конкретній ситуації буде витребування спірної земельної ділянки у останнього набувача.
92. В такому випадку задоволення вимоги про витребування земельної ділянки буде підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав та призведе до відновлення порушеного права позивача. 
93. З огляду на викладене суди в цій частині дійшли помилкового висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акта на право власності на земельну ділянку, а також визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.
94. Доводи касаційної скарги щодо обрання позивачем неналежного способу захисту (див. пункт 10) знайшли своє підтвердження. 
95. Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Лука Девелопмент», державного акта, виданого ТОВ «Лука Девелопмент», а також про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в позові.
ІХ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
96. Верховний Суд частково погоджується із доводами касаційної скарги, які дають підстави для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права.
97. Так, оскаржені судові рішення у частині позовних вимог про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки, державного акта, виданого ТОВ «Лука Девелопмент», визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування підлягають скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові, що відповідає нормам статей 409, 412 ЦПК.
98. У іншій частині позовних вимог судові рішення підлягають залишенню без змін, що відповідатиме статті 410 ЦПК.
Щодо розподілу судового збору
99. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК).
100. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК).
101. З матеріалів справи вбачається, що позивач у цій справі звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» (т. 1 а. с. 7).
102. Таким чином, відповідно до статті 141, підпункту «в» частини першої статті 416 ЦПК, виходячи з того, що суд касаційної інстанції ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні трьох немайнових позовних вимог, сплачений ТОВ «Лука Девелопмент» судовий збір у розмірі 4 465,80 грн (2 481,00 грн х 0,4 х 3 х 150%) у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а також 5 954,40 грн (2 481,00 грн х 0,4 х 3 х 200%) - у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, а всього - 10 420,20 грн слід компенсувати йому за рахунок держави.
Із цих підстав,
керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 410, 412, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лука Девелопмент», в інтересах якого діє адвокат Поздняков Петро Вікторович, задовольнити частково.
2. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року в частині позовних вимог  ОСОБА_1 про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акта, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Лука Девелопмент», визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.
3. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акта, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Лука Девелопмент», визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування відмовити.
4. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року в частині позовних вимогОСОБА_1 про визнання недійсними протокольного рішення, розпоряджень, державного акта, виданого ОСОБА_2 , договору міни земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , державного акта, виданого ОСОБА_3 , залишити без змін.
5. Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Лука Девелопмент» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесений ним судовий збір у зв`язку із переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій у розмірі 10 420,20 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко