202/11555/25
1-кп/202/859/2026 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року          м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпра кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12023040000000327 від 06 квітня 2023 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селищі Царичанка, Царичанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого на посаді головного спеціаліста Слобожанської селищної ради, Дніпровського району, Дніпропетровської області, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немаючий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України- 
ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним.
Водій ОСОБА_7 21.09.2025 о 18:20 годині керуючи власним технічно справним автомобілем «SKODA OCTAVIA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці Калинової в Індустріальному районі м. Дніпра, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, з боку вулиці Янтарної в напрямку проспекту Слобожанського.
Під час руху ОСОБА_7 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, перед початком руху, виконанням маневру розвороту, не переконався, що це буде безпечним і тим самим, створив небезпеку для руху автомобіля «HONDA ACCORD» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , яка рухалась в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «SKODA OCTAVIA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, гострої епідуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку, пневмоцефалії, дислокаційного синдрому (зміщення речовини головного мозку вправо) втисненого перелому лівої лобної та тім?яної кісток з переходом в лінійний перелом на основу черепа, підшкірної гематоми та емфіземи м`яких тканин голови, синця на повіках лівого ока, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-б, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. N? 6. 
Пасажиру автомобіля «SKODA OCTAVIA» реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, підшкірної гематоми в тім?яній області справа, закритої травми грудної клітини з переломами передніх відрізків 4-7-го ребер зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров?я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. N?6.
Своїми діями водій ОСОБА_7 , порушив вимоги п. 10.1, 10.4 ПДР, відповідно до яких: п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.10.4.: «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою».
Порушення п. 10.1, п. 10.4 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , знаходиться в причинному зв?язку з настанням даної дорожньо- транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_7 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК. 

Позиція обвинуваченого
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав у повному обсязі. Суду показав, що 21 вересня 2025 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, він прийняв замовлення через службу виклику таксі «Uklon». Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_10 сіли в авто поблизу магазину «Будапешт», після чого обвинувачений розпочав рух. Проїхавши орієнтовно 30 метрів, обвинувачений почав виконувати розворот на перехресті, в ході якого допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda», чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Після скоєння ДТП, ОСОБА_7 негайно викликав бригаду екстреної медичної допомоги та поліцію. Прибула бригада швидкої медичної допомоги евакуювала потерпілих до лікарні. Потім на місце події прибули поліцейські та провели оформлення матеріалів ДТП, після чого обвинуваченого направили на медичний огляд. Пізніше слідчий по телефону повідомив, що у потерпілих зафіксовано легкі тілесні ушкодження. Проте згодом стало відомо, що потерпілому ОСОБА_10 необхідне оперативне втручання. Дізнавшись про погіршення стану потерпілого, обвинувачений зв`язався із потерпілою ОСОБА_4 та надав матеріальну допомогуу розмірі 30 000 гривень, а потерпілому ОСОБА_10 — 90 000) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.
У вчиненому ОСОБА_7 щиро розкаюється. Цивільний позов визнає частково в частині добровільно відшкодованих сум: 30 000 грн - ОСОБА_4 та 90 000 грн - ОСОБА_10 в якості моральної шкоди. Матеріальну шкоду не відшкодував, оскільки лікування ОСОБА_10 здійснювалося за рахунок коштів державного бюджету як щодо військовослужбовця.

Позиція потерпілих 
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що 21 вересня 2025 року разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_10 викликали таксі. Приблизно о 18 годині 25 хвилин, під час поїздки, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду. Після ДТП обвинувачений вийшов з автомобіля, надав воду та невідкладно викликав швидку медичну допомогу. ОСОБА_10 був доставлений до КНП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», де йому було проведено оперативне втручання. Сама потерпіла отримала перелом ребер та струс головного мозку. Надалі ОСОБА_10 був прооперований ще двічі. Потерпіла зазначила, що обвинувачений постійно підтримував зв`язок з родиною, відвідував ОСОБА_10 у лікарні та пропонував матеріальну допомогу. Цивільний позов підтримала в повному обсязі, зазначивши, що фізична та моральна шкода, завдана їй внаслідок кримінального правопорушення, на час судового розгляду, залишається не усуненою. Щодо виду та розміру покарання обвинуваченому залишила це на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що 21 вересня 2025 року він їхав у транспортному засобі під керуванням ОСОБА_7 . Коли на перехресті водій розпочав виконання розвороту, сталося зіткнення з іншим автомобілем. Обставини події потерпілий пам`ятає фрагментарно, оскільки опритомнів лише через 2–3 доби у КНП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова». Згодом його перевезли до медичного закладу у місті Вінниця. Внаслідок отриманих травм потерпілий втратив здатність розмовляти та пересуватися, йому було проведено повторне оперативне втручання. Наразі перебуває у процесі звільнення з військової служби у зв`язку з непридатністю до неї, очікує на наступну операцію. ОСОБА_10 зазначив, що обвинувачений телефонував, просив вибачення та пропонував допомогу. Водночас потерпілий вказав на відсутність чіткого прогнозу щодо строків лікування, констатував наявність пошкоджень головного мозку та відсутність заробітку у зв`язку з непридатністю до подальшої військової служби.

Позиція сторін щодо порядку розгляду справи та призначення покарання
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст.349 КПК України. Прохав призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання строком 3 (три роки).
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні також зазначили, що справу можливо розглядати в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Захисник у судовому засіданні прохав призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортним засобом та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання строком на 1 (один) рік.
Потерпілі не заперечували проти розгляду справи у скороченому порядку. Призначення покарання прохали на розсуд суду.
Представник потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_11 не заперечувала проти розгляду справи у скороченому порядку. Покарання прохала на розсуд суду. Також прохала задовольнити цивільний позов у розмірі 150 000 грн та 850 000 грн.
З огляду на те, що жоден з учасників судового провадження не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, а судом встановлено, що обвинувачений правильно і усвідомлено розуміє зміст цих обставин та добровільно погоджується з ними, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України зокрема те, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку і вислухавши їх думки, дійшов висновку про відсутність підстав для дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. 
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має усталені соціальні зв`язки, характеристика задовільна, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. 

Обставини які пом`якшують та обтяжують покарання
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає:
- щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;
- добровільне відшкодування частини моральної шкоди потерпілим у загальному розмірі 120 000 грн: 30 000 грн- ОСОБА_4 та 90 000 грн - ОСОБА_10 ;
- надання першочергової допомоги потерпілим безпосередньо після ДТП (виклик швидкої медичної допомоги та поліції, надання води потерпілому);
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Призначення покарання
З урахуванням сукупності встановлених обставин ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретного способу його скоєння, характеру та тяжкості наслідків для потерпілих, а також даних, що позитивно характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Підстав для застосування ст.69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. 
З огляду на дискреційні повноваження, суд вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав. 
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд виходить із такого.
По-перше, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаявся у скоєному, що є свідченням початкового процесу виправлення і не вимагає обов`язкового застосування ізоляції від суспільства для досягнення мети покарання.
По-друге, ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення на всіх стадіях провадження, не ухилявся від слідства та суду, поводився добросовісно.
По-третє, обвинувачений вжив реальних заходів до часткового відшкодування заподіяної шкоди: добровільно виплатив ОСОБА_4 — 30 000 грн та ОСОБА_10 — 90 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також надав першочергову допомогу потерпілим безпосередньо на місці події, відвідував ОСОБА_10 під час стаціонарного лікування та систематично пропонував подальшу допомогу.
По-четверте, ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має усталені соціальні зв`язки.
Відповідно до принципу індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, закріпленого у ст. 65 КК України та деталізованого в практиці Верховного Суду, обраний захід примусу повинен бути адекватним вчиненому діянню з огляду на всю сукупність обставин справи. Реальне відбування позбавлення волі строком чотири роки за умов, коли обвинувачений усвідомив протиправність своїх дій, активно сприяє відшкодуванню шкоди і не становить суспільної небезпеки як особистість, суд розцінює як міру, що перевищує необхідний та достатній ступінь примусу.
Мета покарання виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів за сукупністю наведених обставин може бути досягнута без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, в умовах контролю за його поведінкою з боку уповноважених органів виконавчої влади.
За таких підстав суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішення цивільного позову
До початку судового розгляду потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_10 заявлено цивільний позов, у якому вони просять стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду у загальному розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_7 керував транспортним засобом як водій служби виклику таксі «Uklon», тобто на підставі відповідних правових підстав, і є належним суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та із чого при цьому виходить.
В судовому засіданні судом було встановлено, що потерпілому ОСОБА_10 , діями обвинуваченого, було завдано фізичну біль а також моральну шкоду, яка полягає у перенесені декількох операцій, душевних стражданнях, нервового збудженого стану та негативних емоціях, спричиненими скоєним кримінальним правопорушенням. Потерпілий ОСОБА_10 станом на день ухвалення вироку продовжує лікування та проходить процедуру звільнення з військової служби за станом здоров`я та чекає наступних операцій. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також обставини справи, приймаючи до уваги майновий стан обвинуваченого, часткове відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_10 моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 400 000 грн. 
Судом також встановлено, що потерпілій ОСОБА_4 діями обвинуваченого, було завдано фізичну біль а також моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі, душевних стражданнях, нервового збудженого стану та негативних емоціях, спричиненими скоєним кримінальним правопорушенням. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також обставини справи, приймаючи до уваги майновий стан обвинуваченого, часткове відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_4 моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 50 000 грн. 
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення експертиз, у розмірі 10 696 (десять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 80 копійок.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 (один) рік. 
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 50 000 ( п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , моральну шкоду у розмірі 400 000 ( чотириста тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 10696 грн (десять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 80 коп.
Речові докази: оптичний носій інформації CD-R «HP» - залишити в матеріалах справи; Автомобіль «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_1 - залишити у власника;
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя           ОСОБА_1