Справа №: 398/1035/24	

провадження №: 1-кп/398/112/26
ВИРОК
Іменем України 

"30" квітня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого суддів ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023121060001910 від 11.12.2023 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Першотравневе Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не маючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10 грудня 2023 року близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні коридору будинку за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював спільне розпиття алкогольних напоїв разом з ОСОБА_5 . 
Під час спільного розпиття алкогольних напоїв, близько 19 години 00 хвилин, між перебуваючим у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 з одного боку, та ОСОБА_5 з іншого боку, виник конфлікт, що супроводжувався словесною суперечкою, в ході якого ОСОБА_7 реалізуючи раптово виниклий прямий умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, який виник в ході конфлікту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх подальших дій, бажаючи їх настання, взяв зі столу кухонний ніж, який має колюче - ріжучі властивості, та тримаючи його у руці, діючи з прямим умислом на спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс зі значною силою один акцентований та цілеспрямований удар в область життєво важливого органу людини, а саме в область грудної клітини зліва ОСОБА_5 . Від отриманих тілесних ушкоджень (локалізації удару та травматичного предмету) та значної крововтрати ОСОБА_5 втратив свідомість.
10 грудня 2023 близького 19 години 35 хвилин каретою невідкладної медичної допомоги ОСОБА_5 з діагнозом колото – різана рана грудної клітини зліва було доставлено до Олександрійської міської лікарні, де його було госпіталізовано та надано медичну допомогу.
Відповідно до висновку експерта № 99 від 10.02.2024 в результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: рани в ділянці грудної клітини в 1-му межребір`ї по середньо-ключичній лінії, яка проникає в грудну клітку та ускладнилась після травматичним лівобічним гемопневмотораксом. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії гострого предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями, про що свідчать характеристики рани: її розмір, рівні краї, гострокутні кути, наявність раньового каналу, що проникає у плевральну порожнину та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.
Дії ОСОБА_7 кваліфікуються як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.
Обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав частково, позовні вимоги потерпілого також визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди, у задоволені відшкодування моральної шкоди просив відмовити. Пояснив, щопотерпілого ОСОБА_9 знає близько 5 років, не товаришували з ним, зустрічалися для спільного розпиття спиртних напоїв. Потерпілій вживав за його рахунок. Станом на 10.12.2023 він мешкав за адресою:АДРЕСА_3 . Цей будинок належав його товаришу ОСОБА_10 , мешкав в ньому з дозволу останнього, а після його смерті з дозволу його сестри. Мешкав один. У нього немає житла у власності. 10.12.2023 ввечері він був вдома, готував їсти, у нього було літр самогонки, дві пляшки по 0,5 л., та під час готування він випив одну чарку, приблизно 30 мл. Потім до нього прийшов потерпілий та вони стали разом вживати самогонку. Випили одну пляшку повністю, а другу трохи більше половини. Він випив 4 чарки, все інше випив потерпілий. Вживали сидячи за столом, обличчя до обличчя. Потім він поміняв чарки, не може пояснити чому так зробив, після чого у них виник словесний конфлікт, під час якого потерпілий встав із-за столу та став його душити. Він злякався, відчув загрозу для життя, піднявся та вдарив його по руках, штовхнув його і потерпілий сів на стілець, після чого останній знову намагався встати та напасти на нього. Він сприйняв це як загрозу, з переляку лівою рукою схопив те, що потрапилося під руку з іншого столу, не з того, за яким сиділи, а з того, що стояв збоку, це був кухонний ніж, та вдарив ним потерпілого в ліве плече. Потерпілий сидів на стільці в цей час. Він не бачив що саме схопив, на столі, окрім ножа, були інші столові прибори. Після того як вдарив потерпілого він побачив, що то ніж, вийняв його і кинув на стіл. Потерпілий був у шкіряній курці, крові він не бачив, тому він не зрозумів, що завдав шкоди потерпілому. Він мав можливість втікти від потерпілого, але не тікав оскільки боявся, що останній його наздожене. Потім він взяв потерпілого за плечі, підняв та вивів з будинку на подвір`я, де той впав та втратив свідомість. Він повернувся додому бо був роздягнений і вдома втратив свідомість. Коли прийшов до тями, нічого не пам`ятав, вийшов на вулицю та побачив, що потерпілий ще лежить і він побіг до його матері, розповів та покликав на допомогу. Після чого з його матір`ю вони повернулися до потерпілого, викликали швидку та поліцію. Визнає вину в тому, що вдарив потерпілого, але він не розумів, що вдарив ножем, не хотів завдавати йому шкоди, кається та просить вибачення у потерпілого. Шкоду йому не відшкодував, оскільки у нього немає такої можливості. Моральну шкоду не визнає, оскільки потерпілий сам напав на нього, а йому прийшлося захищатися. Просив призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Захисник у судовому засіданні зазначила, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, оскільки саме потерпілий почав агресивно себе поводити, а обвинувачений має вади слуху, тому можливо так зреагував. Також немає доказів умислу обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень. Обвинувачений боявся потерпілого, тому не втік. Просить прийняти до уваги, що обвинувачений розкаявся у скоєному, раніше не судимий, визнає матеріальну шкоду. В свою чергу розмір моральної шкоди не є співмірним зі станом здоров`я потерпілого, образом життя, наслідки тілесних ушкоджень не підтверджені. Просила перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначити мінімальне покарання в межах санкції статті. 
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 10.12.2023 приблизно о 16-00 год. він прийшов до обвинуваченого, оскільки той просив його налагодити приставку, а коли прийшов він сказав, що вже не потрібно. До цього часу з обвинуваченим був знайомий приблизно півтори роки. Прийшов він до обвинуваченого за адресою: місто Олександрія, вулиця Березівська 8. Обвинувачений запропонував випити, достав пляшку горілку об`ємом 0,5 л., він погодився. Вони були вдвох. Під час розпиття між ними стався конфлікт з приводу грошей. Це сталося приблизно через годину як він прийшов, пляшку горілки вони не допили. Обвинувачений сказав, що він йому винен гроші, на що він відповів, що це той повинен гроші його матері за груші. Після цих слів обвинуваченого він почав підійматися щоб піти, але останній взяв ніж та наніс йому удар в ліву частину грудної клітини. В цей час він привставав, а обвинувачений стояв навпроти нього біля вмивальнику. Де він взяв ніж він не бачив. Один ніж лежав на столі, а інший біля плити на іншому столі. Якою рукою обвинувачений наносив йому удар він не пам`ятає, втратив свідомість та прийшов до тями вже в лікарні. Зі слів він знає, що обвинувачений витягнув його з хати, покинув біля хвіртки та побіг до його матері, сказав їй, що він лежить у нього біля будинку, після чого прибігла мати, викликала швидку та поліцію. Він був вдягнений у спортивному костюмі та шкіряній куртці. В момент нанесення удару обвинувачений нічого не пояснював, удар наніс зверху вниз, справа наліво. Раніше вони разом вживали спиртні напої за місцем проживання обвинуваченого, але конфліктів між ними не виникало. Охарактеризувати обвинуваченого може як агресивну, злу людину. А себе характеризує як спокійну особу. Після цього йому зробили дві операції, на теперішній час у нього постійно болить в грудях, він не може піднімати важкі речі. Обвинуваченого він не пробачив. Після виписки з лікарні останній погрожував йому та його матері. Просив призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі, та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. 
Представник потерпілого у судовому засіданні підтримала думку потерпілого щодо міри покарання, яку необхідно призначити обвинуваченому, а також просила позовні вимоги потерпілого задовольнити в повному обсязі.
Вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом фактичними даними, що містяться в наступних джерелах доказів:
- протоколом огляду місця події від 10.12.2023, проведеного в період часу з 20:35 до 21:20 год., відповідно до якого оглядається місце події службове приміщення Олександрійської міської лікарні, де було виявлено та вилучено: чорна куртка зі слідами порізу, кофта з видимими ознаками мокрих плям та порізу зліва зверху, чорний светр з мокрими плямами та порізом з лівої верхньої сторони, штани чорного кольору спортивні мокрі, взуття чорного кольору без видимих ознак пошкоджень (т.1 а.с.152-153);
- протоколом огляду місця події від 11.12.2023, проведеного в період часу з 00:13 до 00:30 год., відповідно до якого оглядається будинок АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено: з приміщення кухні шість ножів без видимих слідів РБК, та сьомий ніж зі слідами деформації без видимих слідів РБК, на подвір`ї змиви РБК, з фото таблицею до нього (т.1 а.с.155-168);
- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 11.12.2023, на якому зафіксовано огляд місця події: АДРЕСА_3 , з диском відеозапису до нього (т.1 а.с.169-170);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 11.12.2023 від ОСОБА_5 , який просить притягнути до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , який 10.12.2023 в АДРЕСА_3 , близько 18:00 год. спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого плеча з проникаючим в плевральну полость (т.1 а.с.194);
- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 11.12.2023, на якому зафіксовано допит потерпілого ОСОБА_5 , з диском відеозапису до нього (т.1 а.с.195-196);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 12.12.2023, згідно з яким ОСОБА_5 впізнав на фото 2, де зображений ОСОБА_7 , особу яка 10.12.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді колото-ріжучої рани лівого плеча (т.1 а.с.197-199);
- протоколом отримання зразків для експертизи від 12.12.2023, згідно з яким у ОСОБА_5 відібрано експериментальні зразки крові (т.1 а.с.202);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2024 за участю потерпілого ОСОБА_5 , з диском відеозапису до нього, який показав, що 10.12.2023 о 10 год. він прийшов до ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , де під час спільного вживання алкогольних напоїв, у них виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 звинувачував його, що той йому заборгував, на що потерпілий заперечував, оскільки завжди допомагав йому, коли той просив, в результаті якого ОСОБА_11 наніс йому удар ножем в область грудної клітини зліва. Після цього ОСОБА_11 побіг до його матері, повідомив, що той лежить біля його двору. Він ОСОБА_11 за шию не душив, тілесних ушкоджень йому не завдавав (т.1 а.с.204-211);
- довідкою лікаря-хірурга від 10.12.2023 хірургічного відділення КП «ЦМЛ м. Олександрії» ОМР, відповідно до якої ОСОБА_5 знаходився на лікуванні з діагнозом: проникаюча колото-різана рана грудної клітини зліва. Після травматичний лівобічний гемопневмоторакс. Після геморагічна анемія тяжкого ступеню. Травматичний шок ІІ ст. Геморагічний шок І ст. Алкогольне сп`яніння (т.1 а.с.213);
- протоколом огляду документів від 03.02.2024, в ході якого оглядається катка стаціонарного хворого №9842 від 10.12.2023 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 33 арк. оглянута та залишена без змін (т.1 а.с.221);
- висновком експерта №99 від 10.02.2024, відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_5 малось тілесне ушкодження у вигляді рани в ділянці грудної клітини в 1-му межребір`ї по середньо-ключичній лінії, яка проникає в грудну клітину та ускладнилась після травматичним лівобічним гемопневмотораксом. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії гострого предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями, про що свідчать характеристики рани: її розміри, рівні краї, гострокутні кути, наявність раньового каналу, що проникає у плевральну порожнину; могло утворитись в строк, вказаний в постанові, та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, згідно з п.2.1.3.й) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Враховуючи характер та механізм утворення тілесного ушкодження, виключається можливість його утворення при падінні з положення стоячи на площу. Локалізації ушкодження доступна для спричинення його власноруч. Судово-медичних даних, чи міг потерпілий ОСОБА_5 після отримання тілесного ушкодження здійснювати дії (ходи, стояти, розмовляти) немає. Механізм утворення тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_5 не суперечить механізму утворення, на який вказав як потерпілий ОСОБА_5 , так і підозрюваний ОСОБА_7 у протоколах слідчих експериментів за їх участі від 22.01.2024, які зазначені в постанові (т.1 а.с.230-232);
- висновком експерта №233/3 від 05.01.2024, відповідно до якого група крові потерпілого ОСОБА_5 згідно «Висновку експерта» №852 від 13.12.2023, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ – Ав ізосерологічної системи АВ0. Зразок крові ОСОБА_7 для дослідження не доставлений. При судово-медичній експертизі змивів з руків`я (об`єкт №1) та з клинка (об`єкт №2) кухонного ножа (який знаходився на пральній машині) крові не знайдено (т.1 а.с.235-236);
- висновком експерта №25 від 19.02.2024, відповідно до якого група крові потерпілого ОСОБА_5 , згідно «Висновку експерта №852 від 13.12.2023, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ – Ав ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_7 для дослідження не представлена. При судово-медичній експертизі змивів з правої (об.№1) та лівої (об.№2) рук підозрюваного ОСОБА_7 крові не знайдено. Матеріал, наданий на дослідження (об.№1,2) використаний повністю (т.1 а.с.240-241);
- висновком експерта №852 від 13.12.2023, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с.245-246);
- висновком експерта №27 від 21.02.2024, відповідно до якого на наданих для проведення судово-медичної експертизи джемпері і пуловері, які належать постраждалому ОСОБА_5 , знайдені пошкодження, які є результатом дворазової пошкоджувальної дії плоского колюче-ріжучого предмета, ймовірно, з однобічним заточуванням клинка, з найбільшою шириною зануреної частини клинка орієнтовно 22-24 мм. Можливість спричинення пошкоджень на предметах одягу клинком наданого для проведення експертизи ножа, або іншим предметом клинкового типу, що володіє колюче-ріжучими властивостями і має одногостру заточку клинка, не виключається (т.2 а.с.2-13);
- висновком експерта №37/853 від 30.01.2024, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_5 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. На двох змивах з поверхні снігу на подвір`ї (об`єкт 1) і з поверхні снігу поряд з подвір`ям (об`єкт 2) знайдено сліди крові людини. При визначені групової належності в об`єктах 1, 2 виявлено антиген А. Таким чином, кров в наданих об`єктах може походити від особи (осіб) групи Ав може належати потерпілому ОСОБА_5 (т.2 а.с.16-18);
- висновком експерта №213 від 12.12.2023, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 будь яких видимих тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран не виявлено (т.2 а.с.38);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2024, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , з диском відеозапису до нього, який показав, що 10.12.2023 ввечері до нього за адресою: АДРЕСА_3 , прийшов ОСОБА_12 . Вони почали спільно розпивати алкогольні напої, після чого потерпілий забрав 50 грн., сказав, що це борг, а коли він почав заперечувати, то потерпілий встав взяв його за горло, він відбив його руку, відштовхнув та вдарив ножем у плече. Після цього він вигнав його з будинку та пішов за його матір`ю, потім викликав швидку та пішов до знайомого. Він спричинив ножове поранення потерпілому (т.2 а.с.47-53);
- висновком експерта №51 від 06.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.58-59).
Також судом досліджено витяги з ЄРДР, відомості, що мають значення для вирішення долі речових доказів, повідомлення про підозру, а також повідомлення про зміну підозри.
Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані, які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Стороною захисту в судовому засіданні вказана версія подій в цілому не заперечувалася, разом з тим в судових дебатах захисник обвинуваченого просив суд перекваліфікувати дії обвинуваченого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, обґрунтовуючи це тим, що стороною обвинувачення не доведений умисел обвинуваченого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а також тим, що саме потерпілий почав агресивно себе поводити, напав на обвинуваченого, почав його душити, у зв`язку з чим ОСОБА_7 прийшлося захищатися. 
Суд, аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню вище приведені докази, розцінює часткове визнання вини обвинуваченим і в той же час клопотання захисника про перекваліфікацію дій обвинуваченого, як бажання уникнути відповідальності за скоєне. Твердження сторони захисту про те, що у обвинуваченого не було умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень є неспроможними, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами, а також і показами самого обвинуваченого, який в судовому засіданні пояснив, що після конфлікту з потерпілим він мав можливість покинути будинок, тобто уникнути продовження конфлікту. Більш того, обвинувачений після завдання потерпілому удару ножем, вивів його з будинку на вулицю та покинув його в непритомному стані, хоча міг надати першу невідкладну медичну допомогу чи викликати швидку допомогу, покликати когось на допомогу, тощо. Відтак, з огляду на викладені обставини, ретельно перевіривши доводи сторони захисту в цій частині, суд не знаходить підстав для визнання їх аргументованими.
Таким чином, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібраними по справі доказами повністю підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння і його дії правильно слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про перекваліфікацію його дій.
Щодо визнання обставиною, що пом`якшує покарання, щирого каяття обвинуваченого, на що посилається захисник, то суд її не приймає до уваги з огляду на таке.
Верховний Суд у своїх рішеннях (справи 199/6365/19, 643/13256/17, 166/1065/18) неодноразово зазначав про те, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.
Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.
Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Отже, той факт, що обвинувачений визнав свою вину частково, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки. В даному випадку часткове визнання вини обвинуваченим було обумовлене наявністю беззаперечних доказів його винуватості, а тому суд приходить до висновку, що висловлювання обвинуваченого в судовому засіданні про часткове визнання вини та каяття щодо вчиненого свідчить про намагання останнього уникнути справедливого покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується посередньо, раніше не судимий, а також інформацію досудової доповіді, згідно яким існує середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ймовірної небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Заходи роботи повинні бути спрямовані на його навчання вирішувати проблемні питання конструктивним шляхом, знаходження безпечного місце проживання та влаштування на роботу. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним покладання на нього обов`язків визначених ч.1ст.76 КК України, а також додатково покласти на нього обов`язок виконувати заходи передбачені апробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».
Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів неможливе без ізоляції його від суспільства, оскільки він свідомо нехтує правилами встановленими в суспільстві, не виявив бажання на мирне співжиття у суспільстві, вчинив тяжкий умисний злочин проти здоров`я іншої людини, не визнає свої провини в повному обсязі намагаючись у будь-який спосіб зняти з себе відповідальність, що свідчить про відсутність каяття та розуміння свого суспільно небезпечного діяння, а тому суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статі КК України.
Потерпілим ОСОБА_5 , від імені якого діє представник ОСОБА_6 , було заявлено цивільний позов, у якому він просить суд стягнути з обвинуваченого заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 2292,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 70000 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що незаконні дії обвинуваченого призвели до витрат потерпілого, суд вважає, що цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Враховуючи обставини справи, поведінку обвинуваченого, який хоча і вибачився перед потерпілим в судовому засіданні, проте свою вину в повному обсязі не визнав, намагаючись перекласти відповідальність на потерпілого, що призвело до додаткових моральних страждань потерпілого, а також сьогоденні реалії у економічній ситуації країни, суд вважає заявлений розмір моральної шкоди співмірним із тривалістю порушень прав потерпілого та характером завданої йому з боку обвинуваченого немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману ним моральної шкоди. Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню 70000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
На досудовому розслідуванні стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання. 
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 2292 (дві тисячі двісті дев`яносто дві) гривні 50 коп., у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.12.2023.
Речові докази: 
- кухонні ножі у кількості семи штук, які запаковані до окремих паперових крафт пакетів НПУ ГСУ – повернути власнику ОСОБА_7 ; 
- змив РБК при вході на подвір`я, який запаковано до паперового крафт пакету НПУ; контрольний змив РБК при вході на подвір`я, який запаковано до паперового крафт пакету НПУ; змив РБК перед входом на територію домоволодіння, який запаковано до паперового крафт пакету НПУ; контрольний змив РБК перед входом на територію домоволодіння, який запаковано до паперового крафт пакету НПУ – знищити;
- штани спортивні чорного кольору, куртка чорного кольору, кофта з надписами, чорний светр, взуття чорного кольору – повернути за належністю власнику ОСОБА_5 ;
- медична картка стаціонарного хворого № 9842 від 10.12.2023 – залишити за належністю КП «Центральна міська лікарня».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1