ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року	Львів	Справа № 460/6794/24 пров. № А/857/34915/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року (головуючий суддя Нор У.М., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави до Великомежиріцької сільської ради Рівненського району про визнання бездіяльності протиправною, зобовґязання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В :

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Великомежиріцької сільської ради Рівненського району (далі - відповідач), в якому просив 
визнати протиправною бездіяльність Великомежирицької сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території с.Стовпин Великомежирицької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області, за 0,5 км на північ від с. Стовпин за координатами 50°38'40" ПнШ 26°54'50'' СхД, орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї та зобов`язати Великомежирицьку сільську раду Рівненського району Рівненської області вжити заходи із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомежиріцької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області, за 0,5 км на північ від с. Стовпин за координатами 50°38'40" ПнШ 26°54'50'' СхД, орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог керівника Здолбунівської окружної прокуратури - відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції заступник керівника Рівненської обласної прокуратури оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги.
В апеляційній скарзі зазначає, що на території Великомежиріцької сільської рали Рівненського району Рівненської області розташоване діюче місце видалення твердих побутових відходів орієнтовною площею 2,0 га.
З 04.08.2021 по 31.08.2021 Державною екологічною інспекцією Поліською округу проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Великомежиріцької територіальної громади. Зокрема об`єкюм перевірки бую діюче сміттєзвалище твердих побутових відходів, розташоване на території громади (паспорт місця видалення відходів від 05.05.2011 №210 (далі МВВ).
Під час перевірки встановлено, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку під вказаним МВВ відсутні, земельна ділянка під вказаним об`єктом не сформована та не виділена, про що було складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 31.08.2021 № 23.
31.08.2021 державним інспектором Державної екологічної інспекції Поліського округу винесено вимогу № 23 щодо приведення у відповідність із законодавством, якою вимагалося вирішити питання, зокрема, щодо забезпечення оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що зайняті під сміттєзвалищами в населених пунктах громади, визначити в натурі межі цих ділянок з встановленням межових знаків.
З 13.12.2021 по 22.12.2021 Державною екологічною інспекцією Поліською округу проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Великомежиріцької територіальної громади.
За наслідками проведення вказаної перевірки складено акт від 22.12.2021.
За результатами перевірки встановлені факти порушень у сфері дотримання вимог природоохоронного законодавства; не розроблено та не погоджено проект «Схеми санітарного очищення населених пунктів»; порушуються правила експлуатації сміттєзвалищ, що на балансі Великомежиріцької сільської ради (в кількості 7 шт.); не проведено ревізію та оновлення паспортів ММВ; не визначено виконавця та не заключено договору на послуги з вивезення ТПВ, на території Великомежиріцької територіальної громади не забезпечено роздільного збирання та допускається змішування відходів; відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, що перебувають на балансі Воликомежиріцької сільської ради; не оформлені речові права на земельні ділянки сміттєзвалищ Великомежиріцької територіальної громади Рівненською району Рівненської області.
Листом від 16.05.2024 Великомежиріцької сільська рала повідомила окружну прокуратуру, що органи місцевого самоврядування не є суб`єктами у сфері поводження з відходами. Тому, оформити земельну ділянку, на якій розміщено місця видалення відходів у сільській ралі не є можливим. Такі земельні ділянки можуть обути відведені спеціалізованим підприємствам з відкритим КВЕД 38 або 39 та з урахуванням вимог ст. 134 Земельною кодексу України. Земельні ділянки де розміщені місця видалення відходів можуть бути передані відповідному комунальному підприємству у постійне користування.
Таким чином, Великомежиріцькою сільською радою не забезпечено виконання вимог чинного законодавства щодо виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомежпріцької сільської ради для розміщення сміттєзвалища твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також державної реєстрації прав па неї.
Пунктом 38 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для управління відходами, сфера екологічного виливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію.
Згідно п.п. 6 п. а ст. 30 вказаного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення, знешкодження та захоронення трупів т варим.
У відповідності до ч. 5 ст. 60 Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхньою відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`ємів, що приватизовуються та передаються у користування і оренду.
Вважає, що органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території, Великомежиріцької територіальної громади є, Великомежиріцька сільська рала Рівненською району Рівненської області.
Згідно п.п. 3, 21 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про управління відходами» видалення відходів - операція, що не є відновленням відходів, навіть якщо одним із наслідків такої операції є використання речовин або енергії. Перелік операцій з видалення відходів наведено в додатку 1; оброблення відходів - операція з відновлення або видалення відходів, включаючи підготовку відходів до таких операцій.
Згідно додатку 1 до вказаного Закону розміщення на поверхні чи в землі, у тому числі захоронення тощо є однією з операцій з видалення відходів.
Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами» передбачено, що якщо регіональним планом управління відходами передбачено продовження строку експлуатації місць розміщення відходів (полігонів, звалиш), які не відповідають вимогам цього Закону, суб`єкт господарювання, що здійснює управління таким місцем розміщення відходів, повинен разом з документами на отримання дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів подати план та техніко-економічне обґрунтування приведення місця розміщення відходів у відповідність з вимогами законодавства.
Згідно з вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Положеннями ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
У відповідності до ч. ч. 1-2 сі. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельною кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (па місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
Земельна ділянка, на якій розташовано спірне місце видалення твердих побутових відходів, на час звернення прокурора з позовом не сформована, кадастровий номер не присвоєно, межі в натурі на місцевості не винесені та речове право на неї не зареєстроване.
При прийнятті оскаржуваного рішення судом підтверджсно, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо державної реєстрації відповідачем права власності на земельну ділянку під сміттєзвалище для захоронення твердих побутових виходів (паспорт МВВ від 06.04.2004 № 63). Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалище для захоронення твердих побутових відходів відповідачем не оформлено станом на дату розгляду справи по суті.
Великомежиріцька сільська рада зазначає, що саме на підставі рішення від 20.06.2024 № 1294 після розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності під існуючими сміттєзвалищами, відповідно до паспортів місця видалення відходів, сформована земельна ділянка буде зареєстрована в Державному реєстрі прав.
Однак, апелянт вважає, що прийняття такого рішення відповідачем не свідчить про відсутність бездіяльності, оскільки паспорт на місце видалення відходів за межами с. Великі Межиріччі, Великомежиріцькій сільській раді зареєстрований ще 05.05.2011.
Крім того, винесення рішення 20.06.2024 та укладення 25.06.2024 договору про надання послуг з розроблення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок населених пунктів не свідчить про вчинення усіх дій, які є предметом возову. 
Про тривалу бездіяльність свідчить також те, шо вказане місце видалений відходів функціонує з 2009 року, однак до даного часу землевпорядна документація на земельну ділянку відсутня.
З урахуванням викладеного, вважає, що судом не встановлено всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору. 
У відзиві на апеляційну скаргу Великомежиріцька сільська рада Рівненського району просила таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що Здолбунівською окружною прокуратурою в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді проведено вивчення стану законності у сфері забезпечення екологічної безпеки, у тому числі при використанні природних ресурсів та екологічної безпеки поводження з відходами на території Великомежиріцької сільської ради Рівненського району Рівненської області.
За результатами опрацювання матеріалів щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді встановлено, що на території Великомежиріцької сільської ради розташовано діюче місце видалення твердих побутових відходів на південний захід від с. Великі Межирічі за координатами 50°38'40" ПнШ 26°54'450' СхД, орієнтовною площею 2 га.
Згідно паспорту МВВ місце видалення відходів - сміттєзвалище експлуатується з 2009 року, воно знаходиться на земельній ділянці площею 2,0 га, за 1,4 км на південний захід від с. Великі Межирічі за координатами 50°38'40" ПнШ 26°54'50'' СхД.
З 04.08.2021 по 31.08.2021 Державною екологічною інспекцією Поліського округу було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Великомежиріцької територіальної громади. Зокрема об`єктом перевірки було діюче сміттєзвалище твердих побутових відходів, розташоване на території Великомежиріцької територіальної громади МВВ №210 від 05.05.2011.
У ході перевірки встановлено, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку під вказаним МВВ відсутні, земельна ділянка під вказаним об`єктом не сформована та не виділена, про що було складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 31.08.2021 № 23.
31.08.2021 державним інспектором Державної екологічної інспекції Поліського округу винесено вимогу № 23 щодо приведення у відповідність із законодавством, якою вимагається вирішити питання, зокрема, щодо забезпечення оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що зайняті під сміттєзвалищами в населених пунктах громади, визначити в натурі межі цих ділянок з встановлення межових знаків.
З 15.12.2021 по 22.12.2021 Державною екологічною інспекцією Поліського округу проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Великомежиріцької територіальної громади Рівненського району Рівненської області.
За наслідками проведення вказаної перевірки складено акт від 22.12.2021.
За результатами перевірки встановлені факти порушень у сфері дотримання вимог природоохоронного законодавства: нe розроблено та не погоджено проект «Схеми санітарного очищення населених пунктів»; порушуються правила експлуатації сміттєзвалищ, що на балансі Великомежиріцької сільської ради (в кількості 7 шт.); не проведено ревізію та оновлення Паспортів МВВ; не визначено виконавця та не заключено договору на послуги з вивезення ТПВ, на території Великомежиріцької територіальної громади не забезпечено роздільного збирання та допускається змішування відходів; відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, що перебувають на балансі Великомежиріцької сільської ради; не оформлені речові права на земельні ділянки сміттєзвалищ Великомежиріцької територіальної громади Рівненського району Рівненської області.
Листом від 16.05.2024 №02-12/563/24 Великомежиріцька сільська рада повідомила, що відповідно Закону України «Про управління відходами» органами місцевого у сфері управління відходами не передбачено розробляти «Схеми санітарного очищення населених пунктів» та проводити ревізію і оновлення Паспортів МВВ. Одночасно відповідач повідомив, що на території сільської рали розташовані паспортизовані місця видалення відходів в кількості сім штук, які погоджені і затверджені згідно чинного законодавства. Також зазначив, що органи місцевого самоврядування не є суб`єктами у сфері поводження з відходами. Тому, оформити земельну ділянку, на якій розміщено місця видалення відходів, у користування сільській раді не є можливим. Такі земельні ділянки можуть бути відведені спеціалізованим підприємствам з відкритим КВЕД 38 або 39 та з урахуванням вимог ст. 134 Земельного кодексу України. Земельні ділянки де розміщені місця видалення відходів можуть бути передані відповідному комунальному підприємству у постійне користування.
Керівник Здолбунівської окружної прокуратури, вважаючи, що Великомежиріцька сільська рада зобов`язана вчинити відповідні дії щодо оформленню права власності на земельну ділянку, зайняту під сміттєзвалище для захоронення твердих побутових відходів, звернувся до суду з даним позовом.
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У відповідності до норм Закону №1697-VII прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.
У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні також послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, згідно з яким Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема зазначив, що за змістом частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
Враховуючи, що інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, суд першої інстанції вірно вважав, що наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам судом правильно враховано, що пунктом 38 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для управління відходами, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію;
Згідно підпункту 6 пункту а стаття 30 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення, знешкодження та захоронення трупів тварин.
Підпунктом 1 пункту а статті 29 Закону № 280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, власні (самоврядні) повноваження, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.
У відповідності до частини п`ятої статті 60 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
В силу вимог статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
З огляду на вказане суд підставно вказав, що органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території Великомежиріцької територіальної громади на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді є Великомежиріцька сільська рада Рівненського району Рівненської області.
Також судом вірно враховано, що згідно пунктів 3, 21 частини першої статті 1 Закону № 2320-IX видалення відходів - операція, що не є відновленням відходів, навіть якщо одним із наслідків такої операції є використання речовин або енергії. Перелік операцій з видалення відходів наведено в додатку 1; оброблення відходів - операція з відновлення або видалення відходів, включаючи підготовку відходів до таких операцій.
Згідно додатку 1 до вказаного Закону розміщення на поверхні чи в землі, у тому числі захоронення тощо є однією з операцій з видалення відходів.
Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2320-IX передбачено, що якщо регіональним планом управління відходами передбачено продовження строку експлуатації місць розміщення відходів (полігонів, звалищ), які не відповідають вимогам цього Закону, суб`єкт господарювання, що здійснює управління таким місцем розміщення відходів, повинен разом з документами на отримання дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів подати план та техніко-економічне обґрунтування приведення місця розміщення відходів у відповідність з вимогами законодавства.
Вимоги до плану приведення місця розміщення відходів у відповідність з вимогами законодавства затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Якщо регіональним планом управління відходами передбачено припинення експлуатації місця розміщення відходів (полігону, звалища), яке не відповідає вимогам цього Закону, власник (балансоутримувач) такого місця розміщення відходів повинен забезпечити розроблення та виконання проекту рекультивації місця розміщення відходів та догляд за ним після припинення експлуатації протягом строку, встановленого цим Законом.
Установлено, що з 1 січня 2030 року експлуатація місць розміщення відходів (полігонів, звалищ), що не оснащені системами вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, системами моніторингу викидів в атмосферне повітря та моніторингу забруднення ґрунтів і підземних вод, забороняється.
Ці вимоги не застосовуються, якщо суб`єкт господарювання, що здійснює управління місцем розміщення відходів, виконує план приведення місця розміщення відходів у відповідність з вимогами законодавства у відповідності згідно з графіком, визначеним умовами дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів.
Згідно із вимогами статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV ).
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Засадами державної реєстрації прав є серед іншого: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно, їх обтяження та обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав (підпункти 1, 2 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV).
Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно частини першої статті 5, частини п`ятої статті 12 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Положеннями статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, зокрема, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Отже, формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
У відповідності до частин першої, другої статті 55 Закону України 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV) встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
Пунктами 6, 7, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 р., за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: документ, що підтверджує факт перебування закінченого будівництвом об`єкта у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); документ, що підтверджує факт відсутності перебування закінченого будівництвом об`єкта у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).
Матеріали справи не містять відомості щодо державної реєстрації відповідачем права власності на земельну ділянку під сміттєзвалище для захоронення твердих побутових відходів (паспорт МВВ: №210 від 14.07.2010). Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалище для захоронення твердих побутових відходів (паспорт МВВ №210 від 14.07.2010), відповідачем не оформлено.
Разом з тим, відмовляючи у задоволення позову, судом першої інстанції зґясовано, що заходи із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Великомежиріцької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області, за 0,5 км на північ від с. Стовпин за координатами 50°38'40" ПнШ 26°54'50''СхД, орієнтовною площею 2,0 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї відповідачем вжито.
А саме, Великомежиріцькою сільською радою Рівненського району Рівненської області 20 червня 2024 року прийнято рішення № 1294 «Про проведення інвентаризації та надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель під сміттєзвалищами твердих побутових відходів на території Великомежиріцької сільської ради». На підставі даного рішення Великомежиріцькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЕВПОРЯДНА КОМПАНІЯ «ЮРЗЕМГЕОПРОЕКТ» укладено Договір про надання послуг з розроблення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок населених пунктів № 319-Ін24 від 25 червня 2024 року. Даний договір передбачає розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності під існуючими сміттєзвалищами на території Великомежиріцької сільської ради Рівненського району Рівненської області.
Враховуючи наведене вище правильним є висновок суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі №460/6794/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула