справа № 295/12941/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі – ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося із позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути із останньої заборгованість в загальній сумі 28 544,43 грн.
У обґрунтування заявленого ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» повідомило, що між ним та ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язався повернути їх у строки, обумовлені цим договором. Разом із тим, ОСОБА_1 самоусунувся від виконання взятих на себе зобов`язань через це позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач, скориставшись своїм процесуальним правом, подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив проти цього позову в повному обсязі. У обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 повідомив, що заявником нараховані йому проценти за користування кредитними коштами поза межами строків кредитування, а отже із порушенням законодавства України. Окрім цього, останній звернув увагу суду на те, що оскільки він є військовослужбовцем Збройних сил України, то в силу приписів п. 14 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звільнений від обов`язку сплати процентів за користування кредитними коштами. Окремо ОСОБА_1 зауважив, що він сплатив на погашення кредитної заборгованості 11 751,21 грн. Також, останній звернув увагу суду на те, що в силу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки через що вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення. Поміж іншого ОСОБА_1 зазначив, що він не був належним чином ознайомлений із правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
18 червня 2021 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту № 303334-КС-001 (далі- Договір) за умовами якого останній отримав кредит в сумі 16 000 грн строком на 24 тижні зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в сумі 0,86403158% на день (п. 1 Договору) (а.с. 24).
Відповідно до наданого ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором за ОСОБА_1 позивачем обліковується борг на загальну суму 28 544,43 грн із яких 14 506,35 грн заборгованість за тілом кредиту та 14 038,08 грн заборгованість за процентами. Разом із тим, у цьому розрахунку зазначено, що ОСОБА_2 на погашення заборгованості за указаним договором сплачено 11 751,27 грн із яких: 1 493,65 грн позивачем віднесено на погашення заборгованості за тілом кредиту, 7 857,62 грн позивачем віднесено на погашення заборгованості за процентами та 2 400 грн позивачем віднесено на погашення заборгованості за комісією (а.с. 12-20).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). 

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову із огляду на наступне.
Так, позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості.
Щодо сумнівів відповідача у правильності обрахунку позивачем заборгованості за указаним кредитним договором суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі № 922/1280/22 викладений правовий висновок, відповідно до якого Верховний Суд зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту,у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відтак, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає можливість встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Окрім цього, Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року по справі № 686/14530/15 виснувано, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Відтак, ураховуючи норми законодавства, якими врегульоване питання комісії при наданні кредиту, а також зважаючи на усталену судову практику з цього приводу, суд зауважує, що віднесення сплачених відповідачем грошових коштів на погашення заборгованості за комісією прямо суперечить законодавству України, оскільки суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку позикодавця надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
За таких обставин, суд переконаний, що скеровані позивачем грошові кошти на погашення заборгованості за комісією в сумі 2 400 грн мають бути віднесеними на погашення заборгованості за процентами, оскільки в силу положень п. 2 ч. 1 ст. 534 ЦК України при виконанні зобов`язань у другу чергу сплачуються проценти.
Ураховуючи викладене вище, суд вказує на те, що борг ОСОБА_1 за цим договором має становити загальну суму 27 473,89 грн із яких 14 506,35 грн заборгованість за тілом кредиту (із розрахунку 16 000 грн – 1 493,65 грн) та 12 967,54 грн заборгованість за процентами (із розрахунку (16 000 грн х 0,86403158% х 168 днів) – 7 587,62 грн – 2 400 грн).
Щодо посилань відповідача на те, що він не ознайомлений із правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» суд вказує, що такі довводи вищевказаних висновків суду не змінюють, оскільки у підписаному між сторонами договорі були наявні усі істотні умови такого договору, а саме вказано тіло кредиту, строк кредитування, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами. Тобто, підписуючи цей договір ОСОБА_1 був обізнаний про те, яку суму грошових коштів він бере у борг, до якої дати такі грошові кошти слід повернути та скільки слід сплатити кредитодавцеві процентів за використання цих грошових коштів. Ураховуючи наведене, суд відхиляє такі доводи відповідача як безпідставні.
З приводу застосування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон) суд зазначає таке.
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону (в редакції актуальній на день розгляду цієї справи) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Водночас, із матеріалів справи вбачається, що цей кредитний договір укладений між сторонами 18 червня 2021 року та діяв до 03 грудня 2021 року (а.с. 24).
Натомість, відповідно до витягу з послужного списку ОСОБА_1 останній мав статус війсоковослужбовця в період з 12 листопада 2004 року по 19 жовтня 2005 року, а у подальшому з 24 лютого 2022 року й донині.
Ураховуючи викладене вище, суд зазначає, що на день підписання цього кредитного договору, а також протягом строку його дії ОСОБА_1 не був військовослужбовцем Збройних Сил України, а отже на ці правовідносини не розповсюджуються положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
З приводу застосування положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд зазначає таке.
Згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Водночас, суд звертає увагу на те, що позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення із відповідача неустойки або ж відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а тому підстави для застосування зазначених положень до спірних правовідносин відсутні.
Ураховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення цього позову.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Окрім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати за розгляд цієї справи які складаються із суми судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, тобто в сумі 2 331,31 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за кредитним договором № 303334-КС-001 від 18 червня 2021 року в загальній сумі 27 473 (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят три) гривні 89 копійок.
У решті вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в сумі 2 331 (дві тисячі триста тридцять одна) гривня 31 копійка.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 29 квітня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький