ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року Справа № 915/1696/25 
м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу 
за позовом: Комунального підприємства “Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району” м.Києва, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Авест Буд”, 
про: стягнення 177416,63 грн, - 
в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство “Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району” м.Києва звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №053/272-1706 від 18.11.2025 (вх.№16453/25 від 24.11.2025), в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Авест Буд” заборгованість у розмірі 177416,63 грн, з яких: 19008,92 грн - заборгованість за умовами п.5.7 Договору №061123 надання послуг від 06.11.2023 та 158407,71 грн - збитки, завдані неналежною реєстрацією податкової накладної, що унеможливило віднесення ПДВ до податкового кредиту.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025, - справу №915/1696/25 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.
Ухвалою суду від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Запропоновано відповідачу, у разі наявності заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, подати суду заяву у відповідності до ч.4 ст.176 ГПК України. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. 
Згідно із ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Ухвала суду від 01.12.2025 у даній справі направлялась відповідачу до його електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та отримана останнім.
За таких обставин, враховуючі приписи п.2) ч.6 ст.242 ГПК України суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.
Відповідач не скористався наданим йому ч.ч.1, 2, 4 ст.161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву, вимоги та доводи позивача не спростував.
Відповідачем не подавалось до суду заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Щодо тривалості судового провадження, суд, з урахуванням критеріїв розумності, які вироблені Європейським судом з прав людини вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено елементи права на судовий захист, серед яких є розумний строк розгляду справи, який вважається окремим елементом доступності правосуддя. 
Європейський суд з прав людини (надалі – ЄСПЛ), правовою основою функціонування та діяльності якого є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, опрацював критерії, які дозволяють зробити висновки про розумність розгляду конкретної справи. Зокрема, у п.47 рішення у справі “Бараона проти Португалії” 1987 року Суд відзначив: “Розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів”. Критерій комплексності справи означає оцінювання складності справи з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Вона може бути пов`язана як із питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах справи; віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються, та процесом судочинства; кількістю свідків та інших проблем, пов`язаних зі збором доказів; міжнародними факторами; приєднанням справи до інших, а також вступом у процес нових осіб. Крім того, складність справи, а відтак й строк її розгляду, залежать, від складності предмету доказування у справі, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми матеріального права; від обсягу фактів предмета доказування, який може змінюватися у зв`язку зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог; від кількості доказів, наданих сторонами”. 
Також ЄСПЛ зазначає, що тривалість строку розгляду справи може бути пов`язана з перевантаженням судової системи, що, в свою чергу, може бути викликано певними надзвичайними ситуаціями. 
З початку військової агресії російської федерації проти України активні бойові дії ведуться на території Миколаївської області та міста Миколаєва. Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги і планові, аварійні та екстрені відключення електроенергії по місту Миколаєву, Господарський суд Миколаївської області, працюючи з обмеженнями у здійсненні правосуддя, не мав об`єктивної можливості для повноцінного розгляду справи №915/1696/25, в межах строку передбаченого Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно, справа розглянута судом в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.
06.11.2023 між Комунальним підприємством “Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району” м.Києва (надалі - замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Авест Буд” (надалі - виконавець, відповідач у справі) було укладено Договір №061123 надання послуг від 06.11.2023 (надалі - Договір), відповідно до п.1.1 якого предмет закупівлі: 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (Послуги з поточного (дрібного) ремонту струменево-ін`єкційним методом балансових вулиць Оболонського району м.Києва) (далі - Послуги).
У відповідності до п.1.2 Договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується в межах договірної ціни надати власними силами, засобами і способами послуги з поточного (ямкового) ремонту методом струменево-ін`єкційних технологій на об`єктах Оболонського району м.Києва на основі Кошторисних норм України “Настанова з визначення вартості будівництва” затверджені Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 №281, а замовник зобов`язується прийняти виконані послуги та оплатити їх.
Відповідно до п.2.1 Договору договірна ціна за цим Договором становить: 956598,0 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 159433,0 грн, з якої сплачується:
- за кошти місцевого бюджету з рахунків відкритих в Держказначейській службі України, м.Київ УДКСУ Оболонського району м.Києва (КПКВ 1917442) 956598,0 грн, у т.ч.ПДВ 20% - 159433,0 грн;
- за рахунок коштів підприємства - 0,00 грн, у т.ч. ПДВ - 0,0 грн.
Згідно п.5.4 Договору розрахунки за надані Послуги здійснюються замовником в національній валюті України в межах договірної ціни на підставі підписаних сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця по факту надання Послуг з відстрочкою платежу до 30(тридцяти) календарних днів та за наявності бюджетного фінансування.
У відповідності до п.5.5 Договору при виявленні в розрахунках визначення вартості виконаних послуг (Акти приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3), які були оформлені та оплачені у попередні періоди, безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості ремонтних робіт, загальна вартість виконаних послуг підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок з урахуванням термінів позовної давності згідно із законодавством України.
Позивач у позовній заяві підтверджує, що 30.11.2023 між позивачем та відповідачем було підписано Акт № 141/1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 року відповідно до Договору №061123.
30.11.2023 між сторонами була підписана Довідка про вартість будівельних робіт та витрати за листопад 2023 року, згідно якої всього вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ становить - 950446,28 грн, з яких Податок на додану вартість (ПДВ) становить - 158407,71 грн.
07.12.2023 на виконання вимог Договору позивач здійснив оплату на рахунок відповідача в розмірі 950446,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням №768 від 06.12.2023 на вказану суму.
Згідно п.5.7 Договору, після здійснення розрахунків за виконані послуги виконавець сплачує замовнику кошти в сумі 2% від вартості таких послуг, на покриття витрат, пов`язаних із забезпеченням технічною документацією, організацією її коригування, прийманням виконаних послуг на об`єкті та ін., шляхом перерахування зазначених коштів на розрахунковий рахунок замовника.
25.10.2024 позивач направив відповідачу лист №053/272-1866 від 25.10.2024 з вимогою сплатити суму 19008,92 грн та надіслав для підписання два примірники рахунку-акта №ОУ-0000473 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на зазначену суму з ПДВ.
Позивач стверджує, що станом на дату підготовки позовної заяви відповідач не здійснив оплату та не повернув підписаний примірник рахунку-акта №ОУ-0000473.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що останній, всупереч умовам Договору та приписам чинного законодавства, своєчасно та в повному обсязі не сплатив кошти в сумі 2% від вартості наданих послуг у відповідності до п.5.7 Договору, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 19008,92 грн.
Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за умовами п.5.7 Договору №061123 надання послуг від 06.11.2023 у розмірі 19008,92 грн є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків, завданих неналежною реєстрацією податкової накладної, що унеможливило віднесення ПДВ до податкового кредиту у сумі 158407,71 грн, суд зазначає наступне.
Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2023 року, підписаною обома сторонами, підтверджується надання відповідачем послуг на суму 950446,28 грн (з ПДВ), на виконання умов Договору 30.11.2023.
В свою чергу позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов`язання щодо оплати.
Відповідач, будучи платником ПДВ, відповідно до п.201.1 та п.201.10 Податкового кодексу України, зобов`язаний скласти та зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у визначений законом строк.
Позивач стверджує, що станом на 23.10.2025 податкова накладна за відповідною операцією була доставлена до ДПС України 02.05.2024 та має статус «реєстрацію зупинено» відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України.
Відповідачу було запропоновано надати пояснення та копії документів для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, з метою розгляду питання комісією щодо її реєстрації або відмови в реєстрації.
Однак, відповідач не вжив жодних заходів для розблокування податкової накладної, унаслідок чого позивач позбавлений права на податковий кредит з ПДВ у сумі 158407,71 грн протягом тривалого періоду.
Порядок прийняття рішень про реєстрацію або відмову в реєстрації податкових накладних затверджено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за №1245/34216.
Пунктом 4 Порядку №520 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної платник має право подати копії документів та письмові пояснення для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній.
Пункт 6 Порядку №520 встановлює, що копії документів та письмові пояснення можуть бути подані протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання.
Відповідачем не надано суду доказів вжиття відповідних заходів для розблокування реєстрації податкової накладної. 
При цьому позивач зазначає, що внаслідок бездіяльності відповідача позивачу завдано майнову шкоду, оскільки відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН унеможливила включення сплаченої суми ПДВ до податкового кредиту в розмірі 158407,71 грн.
31.10.2025 позивач направив відповідачу лист №053/272-1612 від 31.10.2025 із вимогою відшкодувати суму збитків у розмірі 158407,71 гри. 
Позивач у позові стверджує, що станом на дату підготовки цієї позовної заяви відповідач не відшкодував зазначену суму, чим порушив майнові права позивача та спричинив матеріальні збитки. 
Судом враховано, що Податковим кодексом України встановлені граничні терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до ПН в Єдиному реєстрі протягом воєнного стану, а саме:
- складені податкові накладні з 1-го по 15-й календарний день треба зареєструвати до 5-го календарного дня місяця, що наступний за місяцем складання; 
- складені податкові накладні з 16-го по останній календарний день треба зареєструвати до 18-го календарною дня місяця, що наступний за місяцем складання.
Відповідно до п.187.7 ст.187 розділу V Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.4 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за №1245/34216 (надалі - Порядок).
Згідно п.4 Порядку, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Відповідно до п.5 Порядку платник податку, який склав податкову накладну / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації таких податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може подати такі документи:
договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/ інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;
інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.
У разі, коли у квитанції до податкової накладної / розрахунку коригування зазначено код товару/ послуги згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності / умовним кодом товару / Державним класифікатором продукції та послуг, операція за яким стала підставою для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів виключно до такої операції.
Подання письмових пояснень та копій документів до розрахунків коригування, у яких передбачено зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, має право ініціювати отримувач (покупець), для чого:
отримувач (покупець) надсилає такі пояснення та копії документів постачальнику (продавцю) через електронний кабінет в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису;
постачальник (продавець) подає такі пояснення та копії документів з накладенням кваліфікованого електронного підпису до контролюючого органу;
отримувачу (покупцю) надходить в електронний кабінет інформація щодо дати подання пояснень та копій документів постачальником (продавцем) і результату розгляду комісією регіонального рівня таких пояснень та копій документів.
У відповідності до п.6 Порядок письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою складання податкової накладної / розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).
Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених в пункті 6.14 постанови від 14.04.2020 по справі № 925/1196/18 «збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником». 
Відповідно до чч.1, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 
Частинами 1-2 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Згідно ст.15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
За приписами ст.16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 по справі №908/1568/18 (п.25) висловлені наступні висновки щодо належного способу захисту у випаду порушення продавцем товарів/послуг обов`язку зареєструвати податкову накладну: «…належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17)» . Подібні правові висновки висловлені також в постановах Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, від 19.04.2023 у справі №906/824/21, від 22.01.2024 по cправі №906/267/23, від 02.05.2024 по cправі №910/155/23 та інших. 
Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.
У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. 
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.06.2019 по справі №908/1568/18 та від 01.03.2023 по справі №925/556/21 (Велика Палата), від 19.04.2023 по справі №906/824/21, від 01.12.2023 по справі №926/3347/22 (Об`єднана палата Касаційного господарського суду), від 02.05.2024 по cправі №910/155/23, від 06.03.2025 по справі № 917/2194/23 та інших. 
Наявність у діях відповідача всіх елементів складу правопорушення підтверджується наступним. 
1) протиправна поведінка відповідача (бездіяльність) полягає у невиконанні ним вимог чинного законодавства - п.201.16 ст.201 ПК України, в порушення яких відповідач не вжив жодних заходів для розблокування податкової накладної №14 від 02.05.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
2) наявність шкідливого результату такої поведінки - збитків, підтверджується об`єктивним зменшенням майнових благ позивача і проявляється у витратах, зроблених позивачем, а саме - неможливості збільшення податкового кредиту через відсутність реєстрації податкової накладної на суму податку на додану вартість, зазначену в цій податковій накладній (сума ПДВ, сплачена позивачем відповідачу у складі вартості виконаних робіт в розмірі 158407,71 грн) та, як наслідок, неможливість скористатися правом зменшити податкові зобов`язання з податку на додану вартість на вказану суму і реальна сплата податку на додану вартість за відповідні періоди в більшому розмірі (на загальну суму 158407,71 грн). 
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача підтверджується наступним. 
Причиною збитків, стягнення яких є предметом позову, є невиконання відповідачем свого обов`язку, встановленого п.201.1, п.201.10, п.201.16 ст.201 ПК України, щодо реєстрації податкової накладної на загальну суму 158407,71 грн, в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Саме ці обставини зумовили неможливість збільшення податкового кредиту та позбавили позивача можливості зменшити власні податкові зобов`язання, тобто призвели до сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість в більшому розмірі.
Таким чином, саме конкретна протиправна поведінка відповідача стала причиною завдання шкоди; будь-які інші обставини, які б впливали на неможливість позивача збільшити податковий кредит відсутні.
4) Щодо встановлення вини заподіювача шкоди Верховним Судом у постанові від 02.05.2024 по cправі №910/155/23 зроблено наступні висновки:
« 40. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч.1 ст.614 ЦК зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18, від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 18.10.2022 у справі №922/3174/21.
41. Отже, наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини, зокрема, шляхом оскарження рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в адміністративному порядку або в суді (відсутність вини буде підтверджуватися рішенням, ухваленим на користь платника податку, яке набрало законної сили, і фактом реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН на виконання такого рішення)».
Судом встановлено, що відповідач, в порушення вимог ЦК України, ПК України та умов Договору, добровільно взяті на себе зобов`язання не виконав, не здійснив всіх залежних від нього заходів для виконання ним свого обов`язку з належної реєстрації податкової накладної (не вжив заходів для розблокування податкової накладної).
При цьому, саме відповідач повинен надати суду належні, допустимі та достатні докази того, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для виконання ним свого обов`язку з реєстрації податкової накладної та, відповідно, запобігання збитків.
Таким чином, наявні усі елементи складу правопорушення, встановлення яких необхідне для стягнення з відповідача завданих позивачу збитків в сумі 158407,71 грн.
З огляду на викладене пред`явлена позивачем вимога про стягнення збитків у сумі 158407,71 грн, у зв`язку з невиконання відповідачем свого обов`язку, встановленого пунктами 201.1, 201.10, 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, щодо реєстрації податкової накладної є обґрунтованою, підтвердженою належними і допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Авест Буд” (54006, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Благовісного Вадима, буд.8/4, код ЄДРПОУ 41530051) на користь Комунального підприємства “Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району” м.Києва (04073, м.Київ, пров.Куренівський. буд.15а, код ЄДРПОУ 05465258) 19008,92 грн заборгованості за умовами п.5.7 Договору №061123 від 06.11.2023; 158407,71 грн збитків, завданих неналежною реєстрацією податкової накладної, що унеможливило віднесення ПДВ до податкового кредиту та 3028,0 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне судове рішення складено 27.05.2026.

Суддя М.В. Мавродієва