ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" липня 2026 р. справа № 300/2545/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гомельчука С.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ,76018 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі – відповідач або ГУ ДПС в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 27.01.2026 № 001494/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1020, 00 грн, від 27.01.2026 № 001510/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 038 570, 6 грн, від 27.01.2026 № 001504/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 124 840, 50 грн, від 27.01.2026 №001498/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 027 702,99 грн від 27.01.2026 року № 001501/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 93 737,28 грн.
В обґрунтування позовних вимог, згідно поданої до суду позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачка зазначає, що вважає вказані рішення такими, що винесені з порушенням вимог Податкового кодексу, зокрема, п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17, п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75, ст.ст. 78, 81 ПК України.
Наголошує, що у наказі про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 16.12.2025 № 3099-п підставами проведення перевірки зазначено тільки перелік пунктів Податкового кодексу України. Тобто, у наказі вказано лише юридичну підставу призначення і відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють.
Внаслідок цього вона була позбавлена права на надання пояснень, та всіх необхідних документів на запит відповідача. 
Щодо виникнення права на призначення контролюючим органом перевірки, то зазначає, що аналіз положень п.п. 78.1.1 та п.п. 78.1.4 ст. 78 ПК України, свідчить про те, що на підставі наведених правових підстав може бути проведена перевірка тільки в разі не надання платником податків пояснень та їх документальних підтверджень на запити контролюючого органу щодо порушень цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, або щодо виявленої недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Таким чином, призначенню документальної позапланової перевірки, зокрема з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, передує ненадання (надання не в повному обсязі) платником податків пояснень та документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу з відповідного питання, якщо такий запит оформлено і направлено відповідно до вимог законодавства.
Тобто, виникнення права на призначення контролюючим органом перевірки за кожною із вказаних підстав є наслідком ненадання (надання не в повному обсязі) відповідних пояснень платником податків на законний запит контролюючого органу, поданий за наявності відповідних обставин.
Відповідно до наказу № 3099-п від 16.12.2025 підставою для проведення перевірки контролюючим органом зазначено п.п.78.1.1 п. 78.1ct.78 Податкового кодексу України. В запиті ГУ ДПС від 21.08.2025 «Про надання інформації» зазначалось про те, що згідно отриманої від Державної установи «Відкриті публічні фінанси» з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів встановлено, що за 2021 рік інформації позивачці було виплачено 639 844, 99 грн доходу, а згідно поданої декларації за 2021 рік задекларовано дохід в сумі 465 736,03 грн, що може свідчити про заниження суми одержаного доходу.
Підпунктом 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Підставами для направлення запиту від 21.08.2025 «Про надання інформації» зазначені п.п.19-1 1,2 ст. 19, п.20.1 ст. 20, ст.72, 73, 74 Податкового кодексу України.
Будь-якого посилання в запиті ГУ ДПС від 21.08.2025 «Про надання інформації», як на підставу направлення запиту, на норми п.п.78.1.1 та п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України, як на підставу направлення запиту, немає.
На обов`язковий письмовий запит контролюючого органу нею було надано пояснення в строк передбачений п.п.78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України, що виключає здійснення перевірки за зазначеною підставою. Зауважень до наданих пояснень з боку податкового органу не було. Інших підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, передбачених чинним податковим законодавством, контролюючим органом не визначено.
Також наголошує, що перевірка проводилась у приміщенні ГУ ДПС, а не за її місцезнаходженням, без зазначення причин неможливості її проведення за місцезнаходженням, без її присутності, що не відповідає вимогам абз. 5 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України.
Відтак, порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, в саме-безпідставне, без зазначення якихось виняткових обставин, проведення виїзної перевірки в приміщенні ГУ ДПС, є підставою для скасування рішень контролюючих органів, оскільки такі порушення, а саме фактичне позбавлення її права на подання документів та надання пояснень вплинули на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Стосовно фактичних обставин, виявлених під час перевірки порушень, стверджує, що існували вагомі причини (тривале лікування, наявність осіб на утриманні), які унеможливили надання документів для перевірки за два дні- з 10:00 год. 17.12.2026 по 10:00 год. 19.12.2026 року, а фактично один день 18.12.2025. Відтак, первинні документи, інші докази, які з наведених вище причин позивач не змогла надати ревізорам, і які підтверджують здійснення нею господарської діяльності та спростовують висновки акта перевірки про відсутність цих доказів, надано суду, зокрема первинні документи, які не були предметом дослідження при перевірці та які підтверджують витрати на придбання ТМЦ за періоди, які перевірялися.
Таким чином, стверджує, що податковим органом не враховані документи за 2019-2024 р.р. на суму 483 487,02 грн (товарні та видаткові накладні, чеки), які не досліджувались податковим органом, як не надані для перевірки, які позивач надає суду і які підтверджують помилковість висновків акта перевірки.
Також в акті перевірки (п.2.1.4) правильності визначення сум чистого оподатковуваного доходу (п.2.1.4 акта) сума чистого оподатковуваного доходу за 2019- 2024 р.р. становить: згідно поданих декларацій 253 558,23 грн, згідно даних перевірки-5 445 674, 54, розбіжність доходу становить- 5 192 116, 31 грн. Будь-які дані, які підтверджують суму чистого оподатковуваного доходу за даними перевірки в розмірі 5 445 674, 54 грн в акті перевірки не зазначені (с. 26 акта).
Окрім цього, оскільки податковим органом невірно визначено суму валових витрат внаслідок допущень під час перевірки порушень закону, висновок про те, що мною внаслідок допущених порушень по правильності визначення валових доходів та валових витрат було занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 5 192 116,31 грн за 2019-2024 рр., є помилковим.
Щодо перевірки дотримання правил застосування РРО, то наголошує, що в розділі 2.11 акту перевірки зазначено, що за період 2019-2025 позивач здійснювала реалізацію товарів в готівковій та безготівковій формі та не проводила операції через РРО за 2019, 2020, 2023 р.р.
Також в п.1.12 акту перевірки вказано, що перевірка дотримання податкового законодавства ФОП проводиться вперше. Але перевірку дотримання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за період 2019-2024 було проведено в ході фактичних перевірок у 2021 році (акт перевірки № 090483 від 04.02. 2018) та у 2024 році, акт перевірки № 091013 від 20.08.2024). За порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за період 2019-2024 позивача уже було притягнуто до відповідальності.
Тобто, податковим органом проведено перевірку за період, який уже було перевірено без врахування результатів попередніх перевірок і позивача повторно притягнуто до відповідальності за ті ж порушення, оскільки в акті перевірки від 30.12.2025 про врахування/неврахування висновків попередніх перевірок не зазначено.
Щодо повідомлення-рішення ГУ ДПС (форма «Р») від 27.01.2026 № 001498/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 027 702,99 грн зазначено, що на підставі акта перевірки 29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 від 30.12.2025, встановлено порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, а саме- підприємцем ОСОБА_1 у період, що перевірявся, проводились операції, які згідно з п. 191.4 ст. 191 ПК України, оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 %. Перевіркою повноти визначених податкових зобов`язань з ПДВ встановлено його заниження в загальному розмірі за період з 01.05.2022 по 30.11.2025, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 822 162,39 грн, в т.ч. 01.05.2022 по 31.12.2022 -313 712,00 грн, за 2023-191 249,20 грн, за 2024-219 811,88 грн, за 2025-97 389,22 грн, чим порушено п. 181 ст. 180, п. 181.1 ст. 180, п. 183.1, 183.2, п. 183.10 ст. 183 ПК, п. 185.1 ст 185. п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст 188 ПК.
У зв?язку з цим згідно з п. 54.3 ст. 54, п.58.1 ст. 58 ПК збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковим зобов?язанням на загальну суму 1 027 702,99 грн, з них за податковим зобов`язанням на суму 822 162,39 грн, за штрафними санкціями на суму 205 540, 60 грн.
Щодо висновку акту перевірки про обов`язкову реєстрацію платником ПДВ, то в п.п.2.5.1 акту вказано, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 1 000 000 грн, а саме: за період з 01.05.2021 по 30.04.2022 ФОП ОСОБА_1 отримала дохід в сумі 1 004 076 17 грн, тому з 01.05.2022 підлягає обов?язковій реєстрації платником ПДВ (с. 33 акту), і не подала своєчасно до контролюючого органу за місцем реєстрації заяву (в термін до 10.05.2022, с. 33-34 акту). Однак, доказів того, що за період з 01.05.2021 по 30.04.2022 ФОП ОСОБА_1 отримала дохід в сумі 1 004 076 17 грн в акті перевірки не наведено, тому з 01.05.2022 позивачка не підлягала обов?язковій реєстрації платником ПДВ.
Щодо повідомлення-рішення ГУ ДПС (форма «ПС») від 27.01.2026 № 001494/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1020, 00 грн, зазначено, що на підставі акту перевірки 29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 від 30.12.2025, встановлено порушення (не зазначено норми), а саме-підприємцем ОСОБА_1 у відповідь на вимогу про надання документів пов?язаних із здійсненням господарської діяльності та підтвердження задекларованих показників відповідь на запит та первинні документи, що підтверджують види діяльності надані не в повному обсязі та на підставі п.54.3 (без зазначення п.п) статті 54 і пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції на суму 1020,00 грн. Оскільки з зазначених вище підстав, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним, воно також підлягає скасуванню.
Позивач звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 зазначив таке: «...податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню».
Відтак, вважає, що проведення перевірки у встановленому законом порядку є передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень, а тому в разі недотримання встановлених вимог та, як наслідок, визнання перевірки протиправною, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. 
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.
Так представник відповідача зазначає, що проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 30.11.2025, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 по 30.11.2025.
За результатами перевірки складено акт документальної позапланової виїзної перевірки від 30.12.2025 №29404/09-19-24-07/2326215306, який направлено на податкову адресу платника рекомендованим листом “Про направлення матеріалів перевірки” з повідомленням про вручення від 31.12.2025 №18551/6/09-19-24-07-06. Дане поштове відправлення отримано платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 - 06.01.2026.
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки встановлені наступні порушення:
- п.44.1, п.44.3 ст.44 ПКУ від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, в частині незабезпечення зберігання всіх первинних документів, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся;
- п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.200.1, п.200.2 ст.200, п. 201.4 ст.201 ПКУ від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями в результаті чого занижено суму податку на додану вартість за період з 01.05.2022 по 30.11.2025, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 822 162,39грн, в тому числі: за період з 01.05.2022 по 31.12.2022 - 313 712,00грн, за 2023 рік - 191 249,20грн, за 2024 рік - 219 811,88грн, за 2025 рік - 97 389,22 гривень;
- п.164.3. ст. 164, п.177.1, п.177.2, п. 177.4 ст.177 ПКУ № 2755-УІ від 02.12.2010 із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 в загальній сумі 934 580,93грн, в тому числі за 2019 рік- 86 274,12грн, за 2020 рік - 49 989,05грн, за 2021 рік - 123 525,58грн, за 2022 рік - 326 751,20грн, за 2023 рік - 160 635,37грн, за 2024 рік - 187 405,61 гривень;
- п.1, 2 ст. З Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами і доповненнями, здійснюючи операції по розрахунках готівкою без проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та нероздруковуючи відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті до суб`єктів господарювання;
- пп.1.4, пп.1.5 п.16і підрозділу 10 розділу XX, пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4. ст.177 ПКУ, в результаті чого не доутримано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальній сумі 77 881,73грн, в тому числі за 2019 рік- 7 189,51грн. за 2020 рік - 4 165,75грн, за 2021 рік - 10 293,79грн, за 2022 рік - 27 229,27грн, за 2023 рік - 13 386,28грн, за 2024 рік - 15 617,13 гривень.
Винесені податкові повідомлення-рішення за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ( акт перевірки від 30.12.2025 №29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 ) направлені платнику поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 27.01.2026 №1286/6/09-19-24-07-06. Дане поштове відправлення отримано платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 03.02.2026.
Представник відповідача наголошує, що у контролюючого органу наявні правові та фактичні підстави для проведення перевірки діяльності позивача відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України. Зокрема, за результатами опрацювання листа Державної податкової служби України за №11833/7/99-00-24-05-07 від 01.05.2025 (одержаного та зареєстрованого ГУ ДПС в Івано-Франківській області за вх. 1481/8 від 02.05.2024), позивачу направлено запит ГУ ДПС в Івано-Франківській області за №11833/7/99-00-24-05-07 від 01.05.2025. Відповідно не надання/не надання в повному обсязі інформації слугувало підставою для проведення документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 .
Щодо виявлених під час перевірки порушень, то наголошує, що оскільки позивач не надав документи для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації.
Відтак, зважаючи на те, що будь-яка первинна документація на підтвердження господарських операцій позивачем до перевірки надана не була, правильними є висновки контролюючого органу про відсутність у позивача на час складення звітності первинних документів по взаємовідносинам із відповідними контрагентами, наслідком чого є неправомірність задекларованих сум.
Враховуючи зазначене, ГУ ДПС в Івано-Франківській області наполягає на правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача.
У підготовчому засіданні 11.06.2026 закрито підготовче провадження. По суті справа розглянута 02.07.2026. 
При розгляді справи по суті в судовому засіданні представники сторін наполягали на своїх правових позиціях.
Судом вирішено перейти до стадії прийняття рішення. Вступну та резолютивну частини судового рішення ухвалено до проголошення о 10:00 год 03.07.2026.
03.07.2026, у зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, на підставі ч.4 ст. 250 КАС України, судом підписано скорочене рішення без його проголошення.
Відтак, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши вступні слова представників сторін, проаналізувавши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 
На підставі п.20.1.4 ст.20, ст.75, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, Закону України від 08.07.2010 №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (із змінами та доповненнями), наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.12.2025 №3099-п головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Клименко Ганною Андріївною проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2019 по 30.11.2025, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.11.2025 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акту перевірки.
Копію наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 16.12.2025 №3099-п, направлення від 17.12.2025 №5601 на проведення перевірки вручено позивачці та пред`явлено службове посвідчення 17.12.2025.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводилась з питань своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 30.11.2025, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 по 30.11.2025.
За результатами перевірки складено акт документальної позапланової виїзної перевірки від 30.12.2025 №29404/09-19-24-07/2326215306, який направлено на податкову адресу платника рекомендованим листом “Про направлення матеріалів перевірки” з повідомленням про вручення від 31.12.2025 №18551/6/09-19-24-07-06. Дане поштове відправлення отримано платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 - 06.01.2026.
Перевіркою встановлені такі порушення:
- п.44.1, п.44.3 ст.44 ПКУ від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, в частині незабезпечення зберігання всіх первинних документів, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся;
- п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.200.1, п.200.2 ст.200, п. 201.4 ст.201 ПКУ від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями в результаті чого занижено суму податку на додану вартість за період з 01.05.2022 по 30.11.2025, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 822 162,39грн, в тому числі: за період з 01.05.2022 по 31.12.2022 - 313 712,00грн, за 2023 рік - 191 249,20грн, за 2024 рік - 219 811,88грн, за 2025 рік - 97 389,22 гривень;
- п.164.3. ст. 164, п.177.1, п.177.2, п. 177.4 ст.177 ПКУ № 2755-УІ від 02.12.2010 із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 в загальній сумі 934 580,93грн, в тому числі за 2019 рік- 86 274,12грн, за 2020 рік - 49 989,05грн, за 2021 рік - 123 525,58грн, за 2022 рік - 326 751,20 грн, за 2023 рік - 160 635,37 грн, за 2024 рік - 187 405,61 гривень;
- п.1, 2 ст. З Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами і доповненнями, здійснюючи операції по розрахунках готівкою без проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та нероздруковуючи відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті до суб`єктів господарювання;
- пп.1.4, пп.1.5 п.16і підрозділу 10 розділу XX, пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4. ст.177 ПКУ, в результаті чого не доутримано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальній сумі 77 881,73грн, в тому числі за 2019 рік- 7 189,51грн. за 2020 рік - 4 165,75грн, за 2021 рік - 10 293,79грн, за 2022 рік - 27 229,27грн, за 2023 рік - 13 386,28грн, за 2024 рік - 15 617,13 гривень.
На підставі акту перевірки від 30.12.2025 №29404/09-19-24-07/2326215306 ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено по відношенню до ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення:
- (форма «ПС») від 27.01.2026 № 001494/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1020, 00 грн,
- (форма «С») від 27.01.2026 № 001510/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 038 570, 6 грн,
- (форма «Р») від 27.01.2026 № 001504/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 124 840. 50 грн,
- (форма «Р») від 27.01.2026 № 001498/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 027 702,99 грн,
- (форма «Р») від 27.01.2026 № 001501/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 93 737,28 грн.
У податковому повідомленні-рішення ГУ ДПС (форма «ПС») від 27.01.2026 №001494/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1020, 00 грн, зазначено, що на підставі акту перевірки № 29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 від 30.12.2025 підприємцем ОСОБА_1 у відповідь на вимогу про надання документів пов`язаних із здійсненням господарської діяльності та підтвердження задекларованих показників відповідь на запит та первинні документи, що підтверджують види діяльності надані не в повному обсязі та на підставі п.54.3 статті 54 і пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції на суму 1020, 00 грн.
У повідомленні-рішенні ГУ ДПС (форма «С») від 27.01.2026 року № 001510/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 038 570, 6 грн, зазначено, що на підставі акту перевірки 29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 від 30.12.2025, встановлено порушення п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 Розділу 2 Податкового кодексу України, а саме- підприємцем ОСОБА_1 не проведено готівку через РРО на суму 1 038 570, 6 грн, а саме- за 2019 рік- 460 963, 62 грн, за 2020 рік- 244 116,30 грн, за 2023 рік-333 490,68 грн, чим порушила п. 1, 2 ст. З ЗУ «Про застосування РРО» та на підставі п.54.3 статті 54 і пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції на суму 1 038 570, 6 грн.
В повідомленні-рішенні ГУ ДПС (форма «Р») від 27.01.2026 № 001504/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 124 840, 50 грн, зазначено, що на підставі акту перевірки 29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 від 30.12.2025, встановлено порушення п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме- підприємцем ОСОБА_1 внаслідок допущених порушень по правильності визначення валових доходів та валових витрат було занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 5 192 116,31 грн за 2019-2024 рр., в т.ч. за 2019 рік -479 300,67 грн, за 2020 -277 716, 92 грн, за 2021-686 253, 25 грн, за 2022 грн-І 815 284, 45 грн, за 2023- 892 418, 74 грн, за 2024- 1 041 142, 28 грн. В результаті вказаних порушень чинного податкового законодавства ОСОБА_2 не нараховано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 934 580, 93 грн. На підставі п.54.3 статті 54 і пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції на суму 1 124 840, 50 грн, з них за податковим зобов`язанням 934 580.93 грн, за штрафними санкціями 190 266,57 грн.
У повідомленні-рішенні ГУ ДПС (форма «Р») від 27.01.2026 № 001498/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 027 702,99 грн зазначено, що на підставі акту перевірки 29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 від 30.12.2025, встановлено порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, а саме- підприємцем ОСОБА_1 у період, що перевірявся, проводились операції, які згідно з п. 191.4 ст. 191 ПК України, оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 %. Перевіркою повноти визначених податкових зобов?язань з ПДВ встановлено його заниження в загальному розмірі за період з 01.05.2022 по 30.11.2025, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 822 162,39 грн, в т.ч. 01.05.2022 по 31.12.2022 -313 712,00 грн, за 2023-191 249,20 грн, за 2024-219 811,88 грн, за 2025-97 389, 22 грн, чим порушено п. 181 ст. 180, п. 181.1 ст. 180, п. 183.1, 183.2, п. 183.10 ст. 183 ПК, п. 185.1 ст 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК.
У зв`язку з цим згідно з п. 54.3 ст. 54, п.58.1 ст. 58 ПК збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковим зобов`язанням на загальну суму 1 027 702,99 грн, з них за податковим зобов?язанням на суму 822 162,39 грн, за штрафними санкціями на суму 205 540, 60 грн.
В повідомленні-рішенні ГУ ДПС (форма «Р») від 27.01.2026 № 001501/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 93 737,28 грн, зазначено, що на підставі акту перевірки 29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 від 30.12.2025, встановлено порушення гл. З ст. 138 п. 138.1 ПК України, а саме- підприємцем ОСОБА_1 не дотримано правил ведення податкового обліку шляхом заниження чистого оподаткованого доходу платника податків в сумі 5 192 116, 31 грн, в т.ч. за 2019 рік - 479 300,67 грн, за 2020 -277 716, 92 грн, за 2021-686 253, 25 грн, за 2022 грн- 1815 284, 45 грн, за 2023- 892 418, 74 грн, за 2024 - 1 041 142,28 грн, в результаті чого платником не нараховано та не перераховано до бюджету військового збору від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 77 881,73 грн, чим порушено пп 1.4, пп 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст 164, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України. У зв?язку з цим згідно з п. 54.3 ст. 54, п.58.1 ст. 58 ПК збільшено суму грошового зобов?язання за платежем військовий збір на загальну суму 93 737, 28 грн, з них, -за податковим зобов?язанням 77 881, 73 грн, за штрафними санкціями 15 855,55 грн.
Як встановлено судом, винесені податкові повідомлення-рішення за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки направлені позивачці поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 27.01.2026 №1286/6/09-19- 24-07-06. Дане поштове відправлення отримано платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 03.02.2026.
Предметом цього позову є вищевказані податкові-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 27.01.2026 №001494/2407, від 27.01.2026 №001510/2407, від 27.01.2026 №001504/2407, від 27.01.2026 №001498/2407, від 27.01.2026 № 001501/2407.
Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності таких рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, оцінивши їх через призму верховенства права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.
Для зручності та зрозумілості, оцінка на предмет правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень буде проводитись, виходячи із обґрунтування яке міститься у позовній заяві. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.
Звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними з огляду на таке.
Обґрунтовуючи протиправність податкового-повідомлення рішення, позивач у першу чергу зазначає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки контролюючим органом документальну перевірку проведено без належної правової підстави, а також документування такої перевірки здійснено з порушенням чинного законодавства, зокрема, положень Податкового кодексу України та Закону № 265/95-ВР.
Наведені доводи мають бути перевірені судом у цій справі. 
Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 відступаючи від позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015, дійшла до такого висновку: «у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права; неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки; при цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення».
Відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 та від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, дотримання контролюючим органом порядку призначення та проведення податкової перевірки є обов`язковою передумовою правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень. У разі встановлення судом істотних порушень такого порядку, які зумовлюють незаконність самої перевірки, прийняті за її результатами податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню незалежно від змісту встановлених у них грошових зобов`язань. 
Тобто, судом може бути надана оцінка зазначеним позивачем порушенням відповідачем положень законодавства в частині процедури проведення перевірки, і якщо такі вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, то прийняте за результатами перевірки рішення може бути визнано протиправним.
На переконання суду, визнання протиправним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення через призму неналежного проведення перевірки, знімає потребу перевіряти інші доводи щодо протиправності таких податкових повідомлень-рішень.
Якщо ж суд не виявить порушень відповідачем положень законодавства в частині процедури проведення перевірки, то в такому випадку належить встановити, чи мали місце допущені суб`єктом господарювання порушення чинного законодавства, які зафіксовані в акті перевірки.
Такий хід оцінки спірних правовідносин є логічним в силу особливостей процесу виникнення у суб`єкта господарювання відповідальності за допущення порушень податкового законодавства.
Що стосується доводів позивача щодо проведення фактичної перевірки без належної правової підстави суд зазначає таке.
Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
У пункті 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.
Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
У цій справі судом встановлено, що на підставі п.20.1.4 ст.20, ст.75, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (із змінами та доповненнями), наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.12.2025 №3099-п головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Клименко Ганною Андріївною проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2019 по 30.11.2025, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.11.2025 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта перевірки.
Згідно наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.12.2025 року №3099-п підставою для проведення перевірки визначено пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України.
Так, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України визначено таку підставу для проведення документальних позапланових перевірок:
отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Як повідомлено представником відповідача у відзиві «За змістом листа Державної податкової служби України за №11833/7/99-00-24-05- 07 від 01.05.2025 (одержаного та зареєстрованого ГУ ДПС в Івано-Франківській області за вх. 1481/8 від 02.05.2024), ДПС України надсилає інформацію, а саме: За результатами проведеного порівняльного аналізу виявлено розбіжності між задекларованими доходами підприємців згідно з поданими звітністю за 2021-2023 роки та виплаченими доходами відповідно до Єдиного веб-порталу використання публічних коштів. Зокрема, встановлено факти відсутності задекларованих сум, а також задекларованих сум не в повному обсязі, що свідчить про наявність резервів для надходження до бюджету податків з фізичних осіб-підприємців». 
Разом із цим, зазначено, що при відпрацюванні зазначеної інформації необхідно забезпечити одержання від перелічених платників податків - фізичних осіб відповідних пояснень та їх документального підтвердження згідно з положеннями пункту 73.3 статті 73 Кодексу. У разі підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи ДПС, невиконання ними податкового обов`язку щодо декларування одержаних доходів та сплати належних сум податків і зборів до бюджету - вжити заходів щодо проведення документальних перевірок таких платників.
За відомостями Витягу з додатку до листа ДПС за №11833/7/99-00-24-05-07 від 01.05.2025, на користь ФОП ОСОБА_1 проведено транзакції:
протягом 2021 року, загальна вартість яких складає 639 844,99 грн від Санаторій "Гірське повітря" (код СДРПОУ 01981626).
протягом 2022 року, загальна вартість яких складає 1 726 362,9 грн від Санаторій "Гірське повітря" (код СДРПОУ 01981626).
протягом 2023 року, загальна вартість яких складає 371 272,82 грн від Санаторій "Гірське повітря" (код СДРПОУ 01981626).
На підставі отриманої інформації ГУ ДПС в Івано-Франківській області направлено позивачу запит за №11833/7/99-00-24-05-07 від 01.05.2025, який містив обставини, встановлені на підставі податкової інформації, отриманої й опрацьованої відповідно до статей 191, 20, 72, 73 Податкового кодексу України. Запит містив опис інформації, що запитується, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують, зокрема: "Згідно отриманої від Державної установи “Відкриті публічні фінанси ” з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів встановлено, що 2021 році Вам було виплачено 639 844,99 грн доходу. Згідно поданої декларації за 2021 рік Вами задекларовано дохід в сумі - 465 736,03 грн, таким чином, ймовірно занижено суму одержаного доходу. Враховуючи вищенаведене, просимо надати інформацію (пояснення та їх документальне підтвердження) з приводу вищезазначеного. При цьому, необхідно обов`язково надати копії платіжних документів, виписки банківських установ, копії укладених договорів, акти виконаних робіт та інші документи, які пов`язані з отриманням доходу".
В запиті також вказано, що у разі ненадання запитуваної інформації протягом 15 робочих днів з дня наступного за днем отримання запиту, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області будуть вжиті заходи відповідно до підпунктів 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, з урахуванням абзаців 1-4 підпункту 69.35-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу.
У свою чергу, позивачка підтвердила отримання такого запиту від відповідача. 
03.09.2025 року позивачка надала відповідь, в якій вказала, що вона, як фізична особа - підприємець за 2021 рік отримала задекларований дохід в сумі 465 736,03 грн і жодних інших доходів, як ФОП в 2021 (виправлено з 2022 р.) році не отримала. Якщо і отримувала якісь кошти за 2021 рік, то вони не пов?язані з її діяльністю як ФОП. Доказів наявності доходів в сумі 639 844, 99 грн, отриманих як ФОП, їй не було надано. Які саме сумніви були не усунуті наданими поясненнями, податковим органом не зазначено. Після надання пояснень спілкувалась з відповідальним працівником з приводу наданих пояснень. Зауважень щодо неповноти наданої інформації не було. Вимоги про надання додаткових пояснень чи документів з цього приводу також не було.
Оцінюючи доводи сторін на предмет наявності чи відсутності підстав для проведення перевірки згідно пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України суд звертає увагу на те, шо згідно правової позиції Верховного Суду (Постанова Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №520/8836/18) у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
Оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1статті 78 Податкового кодексу України, однією з яких є отримання контролюючим органом податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Таким чином, обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки є направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.
Платник податків зобов`язаний подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.
У контролюючого органу є право на оцінку пояснень платника податків і їх документальних підтверджень.
Виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.
Виїзна перевірка має проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. У разі ж якщо перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу, то така перевірка є невиїзною.
У цій справі обставини свідчать про суперечливість доводів позивача, адже позивач сама підтверджує, те що вона не надала достатнього обсягу документів на письмовий запит контролюючого органу з причин неможливості подання таких документів у визначний строк, а тому надає їх під час розгляду цієї справи у суді.
На переконання суду перевірка призначена за наявності дійсних підстав згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, оскільки податковим органом отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надає пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Направлення запиту та витребування письмових пояснень і первинних документів здійснювалось саме з метою усунення припущення і необхідністю встановлення наявності/відсутності податкового порушення, а відтак, в будь-якому випадку на цій стадії відсутні підстави стверджувати про право податкового органу направляти запит лише у разі встановлення факту податкового правопорушення. 
Така правова позиція узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 15.08.2023 по справі №810/1807/16 та від 17.04.2025 у справі №160/18691/23.
Так, підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом
У свою чергу, як визначено положеннями пункту 73.3 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (підпункт 73.3.2).
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (підпункт 73.3.3).
Згідно підпункту 73.3.1 пункту 73.3 ПК України письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків;
4) стосовно платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:
податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок під час зазначення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;
акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) виявлено помилку або недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом, або відповідно до Загального стандарту звітності CRS фінансовим агентом подано звіт про підзвітні рахунки з відомостями про незадокументовані рахунки, або виявлено подання власником рахунку недостовірних відомостей фінансовому агенту;
7) отримано повідомлення від компетентного органу іноземної юрисдикції, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або укладено на його підставі міжвідомчий договір, про виявлення таким органом помилки, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунку особи, яка є резидентом відповідної іноземної юрисдикції, або про інше порушення чи невиконання фінансовим агентом зобов`язань, передбачених Угодою FATCA або Загальним стандартом звітності CRS, у тому числі про участь фінансового агента або його клієнта у правочинах або операціях, передбачених пунктом 39-3.6 статті 39-3 цього Кодексу;
8) отримано запит про надання інформації від компетентного органу іноземної держави на підставі міжнародного договору, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, та інформації, яка запитується, немає у розпорядженні контролюючого органу;
9) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Положення пункту 73.3 ПК України кореспондуються із положеннями пункту 78.1 статті 78 ПК України в частині права контролюючих органів надсилати запити про надання інформації до проведення перевірки. 
Як вказав Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 у справі №815/2596/17 вказані приписи ПК України дають підстави для висновку про те, що запит органу ДПС про надання відповідної інформації платником податків, повинен визначати конкретні підстави. Тобто мають бути чітко окреслені обставини, які відповідно до пункту 73.3 ПК України є умовою, за якої податковий орган може звернутися із таким запитом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків позбавлений об`єктивної можливості надати вмотивовані пояснення та їх документальне підтвердження. Направлення відповідного запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію податковим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно, суд вважає безпідставними доводи позивача у цій частині, адже контролюючий орган, направляючи запит про надання інформації, діяв в межах та у спосіб, передбачений ПК України, а не надання в повному обсязі інформації слугувало підставою для проведення документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 .
Щодо проведеної перевірки в приміщенні контролюючого органу.
Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.12.2025 №3099-п визначено провести документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2019 по 30.11.2025, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.11.2025 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта перевірки.
Однак, фактичні обставини справи свідчать про те, що перевірка була проведена в приміщенні контролюючого органу, що надає такій перевірці ознак невиїзної документальної перевірки.
Верховний Суд у своїй постанові від 08.09.2025 у справі №320/3858/24 зазначив, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
Дотримання цих вимог в їх сукупності може бути належною підставою для призначення та проведення перевірки, що, в свою чергу, є предметом дослідження у даній справі. При цьому виїзна перевірка має проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Аналогічний підхід до розуміння суті виїзної перевірки був сформульований (з певними поправками) Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2020 року (справа № 520/8836/18), ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, а також у постановах Верховного Суду від 17 травня 2019 року (справа № 823/2530/18), від 16 травня 2018 року (справа № 826/15718/14), від 23 квітня 2020 року (справа № 826/20146/15), від 24 січня 2019 року (справа № 805/1941/17-а), від 13 лютого 2024 року (справа № 140/3135/19).
У постанові від 10 червня 2021 року у справі № 808/881/16 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність платника податків за податковою адресою не є підставою для проведення контролюючим органом перевірки в приміщенні останнього, а не за місцезнаходженням фізичної особи-підприємця. У цій справі Верховний Суд встановив, що на підставі наказу та направлень на проведення виїзної документальної перевірки, вручені платнику за день до перевірки, ревізорами-інспекторами здійснювалися виходи за податковою адресою фізичної особи-підприємця. У зв`язку з відсутністю суб`єкта перевірки за податковою адресою працівниками контролюючого органу було складено відповідні акти про неможливість вручення направлень на проведення планової перевірки та проведено перевірку в приміщенні контролюючого органу. Визнаючи таку перевірку протиправною, Верховний Суд виходив з того, що право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки виникає у посадових осіб контролюючого органу за сукупності двох умов, передбачених статтями 77, 81 ПК України (наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава)), невиконання яких своє чергою призводить до визнання перевірки незаконною. Також суд зазначив, що виїзна перевірка має проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Адже у податковому законодавстві відсутня норма, яка б встановлювала право податкового органу замість документальної виїзної перевірки проводити документальну невиїзну перевірку.
У той же час, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, можуть бути підставою для скасування рішень контролюючих органів у випадку, якщо такі порушення вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
У постанові від 25 листопада 2021 року у справі № 440/1961/19 Верховний Суд, досліджуючи питання правомірності проведення виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців у приміщені податкової інспекції та аналізуючи судову практику Верховного Суду з цього приводу, сформулював висновок про те, що сам факт проведення документальної виїзної перевірки фізичної особи-підприємця у приміщенні контролюючого органу не є беззаперечною підставою вважати перевірку протиправною і такою, що тягне за собою скасування прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу. При цьому Верховний Суд зауважив, що у подібних до цієї справи правовідносинах перевірці підлягають обставини, які зумовили проведення призначених документальних виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців та/або фізичних осіб - платників податків у приміщенні контролюючого органу. Якщо зміна місця проведення перевірки відбулася безпідставно, без згоди на це платника податків та без забезпечення йому права на участь у проведенні такої перевірки, то така може бути визнана протиправною. Однак, якщо ж це відбулося з об`єктивних причин, за відсутності заперечень з боку платника податків з одночасним забезпеченням його права на участь у проведенні перевірки (незалежно від того, чи скористався платник податків таким правом), то така перевірка не може бути визнана протиправною.
Суд звертає увагу на те, що як повідомлено представником відповідача у відзиві позивачкою подано заяву вх №64865/6 від 17.12.2025 з таким змістом «У зв`язку з відсутністю офісного приміщення прошу провести документальну позапланову виїзну перевірку в приміщенні Головного управління ДПС в Івано-Франківській області за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з найманими працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства».
При цьому, в судовому засіданні позивачка не заперечувала факту підписання заяви. Відтак, з огляду на наведене правове регулювання та вищевказану позицію Верховного Суду, суд не вбачає у діях відповідача ознак порушення процедури проведення в частині проведення перевірки у приміщенні контролюючого органу.
Враховуючи зазначене, суд у цій справі висновує те, що у діях податкового органу щодо призначення та проведення перевірки відсутні ознаки порушень процедури проведення перевірки з тих доводів, які наводить позивачка у своїй позиції. 
Відтак, суд вважає за доцільне надати оцінку доводам позивачки щодо відсутності у її діях порушень законодавства, які визначені в акті перевірки.
Як встановлено судом, згідно акту перевірки за результатами документальної позапланової виїзної перевірки встановлені наступні порушення:
- п.44.1, п.44.3 ст.44 ПКУ, в частині незабезпечення зберігання всіх первинних документів, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся;
- п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.200.1, п.200.2 ст.200, п. 201.4 ст.201 ПКУ, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість за період з 01.05.2022 по 30.11.2025, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 822 162,39 грн, в тому числі: за період з 01.05.2022 по 31.12.2022 - 313 712,00 грн, за 2023 рік - 191 249,20 грн, за 2024 рік - 219 811,88 грн, за 2025 рік - 97 389,22 грн;
- п.164.3. ст. 164, п.177.1, п.177.2, п. 177.4 ст.177 ПКУ, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 в загальній сумі 934 580,93 грн, в тому числі за 2019 рік- 86 274,12 грн, за 2020 рік - 49 989,05 грн, за 2021 рік - 123 525,58 грн, за 2022 рік - 326 751,20 грн, за 2023 рік - 160 635,37грн, за 2024 рік - 187 405,61 грн;
- п.1, 2 ст. З Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами і доповненнями, здійснюючи операції по розрахунках готівкою без проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та нероздруковуючи відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті до суб`єктів господарювання;
- пп.1.4, пп.1.5 п.16і підрозділу 10 розділу XX, пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4. ст.177 ПКУ, в результаті чого не доутримано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальній сумі 77 881,73 грн, в тому числі за 2019 рік- 7 189,51 грн. за 2020 рік - 4 165,75 грн, за 2021 рік - 10 293,79 грн, за 2022 рік - 27 229,27 грн, за 2023 рік - 13 386,28 грн, за 2024 рік - 15 617,13 грн.
Так, податковим повідомленням-рішенням від 27.01.2026 № 001504/2407 визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1 124 847,50 грн (в тому числі 934 580,93 грн основного платежу та 190 266,57 грн штрафних (фінансових санкцій).
Підставою для прийняття спірного ППР слугував висновок відповідача про завищення витрат на придбання ТМЦ та послуг - спричинює недостовірне визначення об`єкта оподаткування, з якого нараховується податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, у свою чергу спричинило заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 5 192 116,31 грн, в тому числі за 2019 рік— 479 300,67 грн, за 2020 рік - 277 716,92 грн, за 2021 рік - 686 253,25 грн, за 2022 рік - 1 815 284,45 грн, за 2023 рік - 892 418,74 грн, за 2024 рік - 1 041 142,28 грн, в результаті чого платником не нараховано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 934 580,93 грн, в тому числі за 2019 рік - 86 274,12 грн. за 2020 рік - 49 989,05 грн за 2021 рік - 123 525,58 грн, за 2022 рік - 326 751,20 грн, за 2023 рік - 160 635,37 грн, за 2024 рік - 187 405,61грн.
Статтею 177 ПК України встановлено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.
Пунктами 177.1. 177.2 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців. отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п. 177.4 ст. 177 ПК України, за змістом якого до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, за приписами п. п. 177.4.1 - 177.4.4 належать:
витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;"
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Таким чином, за правилами ПК України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.
В силу вимог п. 44.1, п. 85.2 ПК України платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів; платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього п.; платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Позивачем не спростовано та матеріалами справи підтверджується, що зазначені документи, під час перевірки не подавалися. При цьому, відповідно до положень п. 44.7 ПК України, відсутні докази того, що податковий орган відмовився їх прийняти до врахування у зв`язку з проведенням перевірки. Не надано також доказів подання вказаних документів після завершення перевірки, що передбачено положеннями п. 44.7 ПК України. Крім того, відсутні докази вилучення у позивача первинних документів в рамках КПК України.
Більше того, належним чином завірені копії всіх документів на підтвердження витрат платника податків - фізичною особою за період з 01.01.2019 по 30.11.2025 не надано позивачем, а саме платнику було направлено повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 23.01.2024 №11 поштовим зв`язком з рекомендованим листом з повідомленням про вручення 23.01.2024 № 550/6/09-19-24-07-06 в якому зазначено, що відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України слід, починаючи із зазначеного терміну, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. Про те, платник відповіді не надала та документи не представив.
За результатами чого було складено акт про ненадання ОСОБА_1 документів для проведення перевірки від 23.12.2025 №2499/09-19-24-07/23262115306.
Суд враховує те, що під час розгляду справи у суді позивачем надано значний перелік документів, які не досліджувались податковим органом, як не надані для перевірки, зокрема ті, що підтверджують суми понесених витрат на придбання ТМЦ (видаткові та товарні накладні).
Спірними є питання належного встановлення факту використання ТМЦ в операціях, що є господарською діяльністю, надання позивачем під час перевірки та до суду достатніх первинних документів, якими можуть бути підтверджені показники податкової звітності, та відповідність залишків товарно-матеріальних цінностей даним бухгалтерського обліку, якими можуть бути спростовані встановлені контролюючим органом порушення.
Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПКУ у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в п. 86.7 ст. 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку п. 86.7 ст. 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
У постановах від 29.05.2020 у справі № 826/27811/15, від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18, від 31.01.2020 у справі № 826/15328/18, від 03.10.2023 у справі № 420/534/20 ВС сформулював такі висновки: надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих показників податкового обліку; обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів.
Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами п. 44.6 ст. 44 ПКУ до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.
ВС у постанові від 14.08.2024 у справі № 560/12984/23 зазначав, що «платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.
Отже, після початку перевірки, яка в даному випадку була позаплановою виїзною, саме на позивача було покладено обов`язок надати у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а у податкового органу їх прийняти та оцінити. Право контролюючого органу під час проведення перевірок додатково запитувати документи не означає, що за відсутності відповідного запиту вважається, що документи були надані у повному обсязі.
Ненадання у повному обсязі документів, що стосуються предмету перевірки під час проведення та до її завершення, не позбавляло можливості ТОВ подати такі документи, які на думку податкового органу не було надано до перевірки, до прийняття ППР, після його прийняття при оскаржені в адміністративному порядку, чи до суду».
ВС зазначив, що «нехтування таким своїм обов`язком з боку платника податків та не скориставшись такою можливістю під оскарження, тоді, коли на думку платника мова йде про безпідставне не прийняття, неврахування контролюючим органом усіх необхідних документів у випадку їх надання під час перевірки, прийняття рішення за її наслідками, не дає можливості вважати за таких обставин, що Товариство у повному обсязі належним чином виконало свій обов`язок та спростував сам факт порушення».
Судом встановлено, що в ході проведення перевірки ГУ ДПС вручено позивачу декілька запитів про надання первинних документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки та складно акт ненадання документів.
Натомість стосовно тих документів, які надані позивачем безпосередньо до суду, то оцінка цих документів без їх дослідження податковим органом під час перевірки має наслідком перебирання судом повноважень податкового органу в частині проведення податкової перевірки. Такі повноваження належать до виключної дискреції відповідача. У свою чергу, роль суду в правовій державі, окрім іншого, полягає в забезпеченні правового порядку та правової визначеності. Суд не може використовуватись як механізм розбалансування правовідносин, його діяльність має відповідати вимогам справедливості та враховувати наслідки реалізації його рішень.
Відтак суд вважає, що позивачем не спростовано висновки перевірки в частині завищення витрат на придбання ТМЦ та послуг, а тому ППР від 27.01.2026 № 001504/2407 є правомірним.
Стосовно ППР від 27.01.2026 №001501/2407, яким нараховано військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 93 737,28 грн (в тому числі 77 881,73 грн основного платежу та 15 855,55 грн штрафних (фінансових санкцій)), то обчислення військового збору є похідним від встановленого порушення контролюючим органом в акті перевірки та збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб через заниження чистого оподатковуваного доходу за період 2019 -2024р.р. у розмірі 934 580,93 грн. Відтак, ППР від 27.01.2026 №001501/2407 також є правомірним.
Поряд з цим, суд приходить до висновку про правомірність ППР від 27.01.2026 № 001494/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1020,00 грн, оскільки ОСОБА_1 у відповідь на вимогу про надання документів, пов?язаних із здійсненням господарської діяльності та підтвердження задекларованих показників, відповідь на запит та первинні документи, що підтверджують види діяльності, надані не в повному обсязі. 
Щодо РРО/КОРО
Так, ППР ГУ ДПС (форма «С») від 27.01.2026 № 001510/2407 застосовані штрафні санкції на суму 1 038 570,6 грн, оскільки на підставі акта перевірки 29404/09-19-24-07/2326215306 від 30.12.2025, встановлено порушення п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст 54 Розділу 2 Податкового кодексу України, а саме- підприємцем ОСОБА_1 не проведено готівку через РРО на суму 1 038 570, 6 грн, а саме- за 2019 рік- 460 963, 62 грн, за 2020 рік- 244 116,30 грн, за 2023 рік-333 490,68 грн, чим порушила п. 1, 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування РРО» та на підставі п.54.3 (без зазначення п.п) статті 54 і пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції на суму 1 038 570,6 грн. З цього приводу суд звертає увагу на таке.
Актом перевірки визначено, що згідно даних АІС «Податковий блок» фізична особа - підприємець ОСОБА_1 використовувала у своїй підприємницькій діяльності 2 одиниці РРО:
РРО 3000474649 (01.01.2019-31.03.2023) в АДРЕСА_2 за 2019 - 68 413,05, за 2020 - 58 600,62, за 2021 - 75 411,28, за 2022 - 174 021,55, за період 01.01.2023 31.03.2023-51 082,00.
РРО 3001047279 (01.03.2023-30.11.2025) в АДРЕСА_2 за 2023 - 20 400,50, за 2024 - 279 890,20.
В ході перевірки встановлено, що за період з 01.01.2019 по 30.11.2025 платник фактично здійснювала реалізацію продуктів харчування, господарських та підакцизних товарів (сигарети, пиво, вино, горілка) в готівковій та безготівковій формах.
ФОП ОСОБА_1 одержувала доходи від реалізації товарів через РОБ-термінали та не проводила розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій, що підтвердила позивачка в судовому засіданні при розгляді справи по суті.
Згідно виторгів реєстраторів розрахункових операцій та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС, ФОП ОСОБА_1 не проведено через реєстратори розрахункових операцій реалізацію продуктів харчування та підакцизних товарів на суму - 1 038 570,60 грн, а саме: за 2019 рік - 460 963,62 грн, за 2020 рік - 244 116,30 грн та за 2023 рік - 333 490,68 грн (в т.ч. ПДВ за 2023 рік - 66 698,14грн).
Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення п.1, 2 ст. З Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами і доповненнями, проводила операції по розрахунках готівкою без проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та не роздруковувала відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті до суб`єктів господарювання на суму 1 038 570,60 грн, а саме: за 2019 рік - 460 963,62 грн, за 2020 рік - 244 116,30 грн та за 2023 рік — 333 490,68 грн (в т.ч. ПДВ за 2023 рік - 66 698,14 грн).
Натомість, позивач у позовній заяві та в судовому засіданні стверджувала, що перевірку дотримання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за період 2019-2024 було проведено в ході фактичних перевірок у 2021 році (акт перевірки № 090483 від 04.08.2021) та у 2024 році, акт перевірки № 091013 від 20.08.2024). За порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за період 2019-2024 її вже було притягнуто до відповідальності. Тобто, податковим органом проведено перевірку за період, який уже було перевірено без врахування результатів попередніх перевірок і її повторно притягнуто до відповідальності за ті ж порушення, оскільки в акті перевірки від 30.12.2025 року про врахування/неврахування висновків попередніх перевірок не зазначено.
Однак, суд вважає такі доводи позивача необґрунтованим, адже позивач ототожнює сутність проведення фактичної та документальної перевірок. Фактичні перевірки були проведені по окремому факту продажу товару без застосування РРО.
Натомість під час документальної перевірки податковим органом охоплено ширший предмет перевірки та встановлено, шо ФОП ОСОБА_1 в порушення п.1, 2 ст. З Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», проводила операції по розрахунках готівкою без проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та не роздруковувала відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті до суб`єктів господарювання на суму 1 038 570,60 грн, а саме: за 2019 рік - 460 963,62 грн, за 2020 рік - 244 116,30 грн та за 2023 рік – 333 490,68 грн (в т.ч. ПДВ за 2023 рік - 66 698,14 грн). 
Доказів спростування висновків перевірки у цій частині позивачкою не надано, а тому суд вважає ППР від 27.01.2026 № 001510/2407 правомірним.
Щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість, правомірності декларування сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню.
Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість встановлено іх заниження на суму ПДВ в розмірі 822 162,39 грн, в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п.п.2.5.1, 2.5.2 розділу 2 акта перевірки.
Як наслідок, у повідомленні-рішенні ГУ ДПС (форма «Р») від 27.01.2026 № 001498/2407, яким застосовані штрафні санкції на суму 1 027 702,99 грн зазначено, що на підставі акта перевірки 29404/09-19-24-07/ НОМЕР_1 від 30.12.2025, встановлено порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, а саме- підприємцем ОСОБА_1 у період, що перевірявся, проводились операції, які згідно з п. 191.4 ст. 191 ПК України, оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 %. Перевіркою повноти визначених податкових зобов?язань з ПДВ встановлено його заниження в загальному розмірі за період з 01.05.2022 по 30.11.2025, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 822 162,39 грн, в т.ч. 01.05.2022 по 31.12.2022 -313 712,00 грн, за 2023-191 249,20 грн, за 2024-219 811,88 грн, за 2025-97 389, 22 грн, чим порушено п. 181 ст. 180, п. 181.1 ст. 180, п. 183.1, 183.2, п. 183.10 ст. 183 ПК, п. 185.1 ст 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст 188 ПК.
У зв?язку з цим згідно з п. 54.3 ст. 54, п.58.1 ст. 58 ПК збільшено суму грошового зобов?язання за платежем податок на додану вартість за податковим зобов?язанням на загальну суму 1 027 702,99 грн, з них за податковим зобов`язанням на суму 822 162,39 грн, за штрафними санкціями на суму 205 540, 60 грн.
Натомість, позивач жодним чином не спростувала висновки перевірки у цій частині, а лише констатувала про те, що такі є безпідставними, оскільки доказів того, що за період з 01.05.2021 по 30.04.2022 ФОП ОСОБА_1 отримала дохід в сумі 1 004 076 17 грн в акті перевірки не наведено, тому з 01.05.2022 не підлягала обов?язковій реєстрації платником ПДВ.
Однак, суд наголошує, що звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Акт перевірки за своєю правовою природою є джерелом доказової інформації, а відтак його висновки мають бути спростовані належними та допустимими доказами, чого позивачем зроблено не було.
Таким чином, суд вважає ППР від 27.01.2026 № 001498/2407 правомірним. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.
Як було судом зазначено раніше, згідно з вимогами частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На переконання суду сторона відповідача належними, допустимими та достовірними доказами довела, що спірні рішення прийнято на підставі діючого законодавства, з дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення. 
За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню з підстав, викладених у його мотивувальній частині.
Щодо судових витрат суд зазначає, що згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.
Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, ЄДРПОУ 43968084). 

Суддя   Гомельчук С.В. 

Повний текст судового рішення складено 07.07.2026.