Справа № 727/1511/26
Провадження № 2/727/1160/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Чернівці 
Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: 
головуючого судді Дубець О.С. 
за участю секретаря судового засідання Чебуришкіної Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи
ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до Шевченківського районного суд м. Чернівців із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ціна позову становить 98422,30 грн та суми сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою суду від 13 лютого 2026 року відкрито провадження у справі. Суд вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Відповідачці наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву.
Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідачки не надійшло.
Правом на подання відзиву відповідачка не скористалась. Звернулась до суд із заявою в якій вказала, що визнає позовні вимоги частково. 
Ухвалою суду від 10 квітня 2026 року судом задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 ЦПК України, просили розглянути справу без їх участі. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Стислий виклад позиції учасників справи
Позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» обґрунтовані такими доводами.
09 лютого 2025 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 446663-КС-008 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
09 лютого 2025 року ТОВ «Бізнес позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 446663-КС-008 про надання кредиту. У той же день, 09 лютого 2025 року, ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) зазначену оферту на умовах, викладених у пропозиції.
Зі свого боку ТОВ «Бізнес позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7886 на номер телефону НОМЕР_1 , вказаний позичальником у власній анкеті в особистому кабінеті. Зазначений одноразовий ідентифікатор було введено/відправлено боржником, що підтверджує її згоду на укладення договору.
ТОВ «Бізнес позика» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику грошові кошти у розмірі 36000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 .
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором у відповідачки станом на 07.01.2026 виникла заборгованість у сумі 98422,30 грн, яка складається з: 35150,00 грн - прострочені платежі за тілом кредиту; 44372,30 грн - прострочені платежі за процентами; 18000,00 грн - заборгованість за відсотками відповідно до статті 625 ЦК України; 900,00 грн - прострочені платежі за комісією.
Відповідачка наявну заборгованість не погасила, тому у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору, а також відповідно до статей 509, 526, 1054 ЦК України, ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду з вказаним позовом.
У поданій суду заяві ОСОБА_1 вказала, що не погоджується із заявленою сумою заборгованості, оскільки вважає її завищеною та такою, що підлягає перерахунку. Зокрема, не погоджується із нарахованими відсотками, штрафом та пенею. 

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом
Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 
Судом встановлено, що 09 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) був укладений Договір № 446663-КС-008 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі - Договір), який був підписаний з боку Кредитодавця директором ОСОБА_2 за допомогою кваліфікованого електронного підпису, з боку Позичальника ОСОБА_1 - одноразовим ідентифікатором UA-7886. 
Відповідно до п.2.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 36000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі-Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - Правила).
Відповідно до п.2.2., 2.3., 2.4., 2.6., 2.7. Договору тип кредиту: кредит; строк на який надається Кредит: 24 тижні; стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1%, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору; загальний розмір наданого Кредиту: 36000,00 грн; строк дії договору до 27.07.2025. 
Відповідно до п. 2.5. Договору Комісія за надання кредиту: 7200,00 грн. Комісія нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.
Згідно з положеннями Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затвердженими наказом директора ТОВ «БІЗПОЗИКА» № 31-ОД від 27 листопада 2024 року, введених в дію 28 листопада 2024 року, зокрема, пункту 1.4.14 комісія - комісія, пов`язана з наданням Кредиту, яка передбачена Договором. Розмір, строк та порядок сплати Комісії визначається Договором.
Відповідно до п. 2.12., 2.13. Договору дата видачі Кредиту: 09.02.2025, дата повернення Кредиту: 27.07.2025.
Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику Кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений розділі 12 Договору. 
Відповідно до розділу 12. Договору номер електронного платіжного засобу зазначений: НОМЕР_3 .
Пунктом 4.2. Договору визначено, що позичальнику здійснюється нарахування Процентів за Зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. Договору, починаючи з першого для користування Кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати Процентів за Зниженою процентною ставкою, протягом усього періоду дії Договору за умови сплати Позичальником своєчасно і у повному обсязі Процентів, Комісії та частини суми наданого Кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п. 4.2.2. та Додатку №1 до Договору.
У разі несплати Позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого Графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування Процентів здійснюється за Стандартною процентною ставкою до закінчення Строку кредитування за цим Договором.
Відповідно до п. 4.2.1 Договору у разі якщо погашення Кредиту здійснюється відповідно до погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 4.2.2. та Додатку № 1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.
Пунктом 4.2.2 Договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Відповідно до Графіку сторони визначили розмір загального щомісячного платежу, який становить 7380,00 грн та включає погашення: платежу по основній сумі кредиту, процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту.
Відповідно до п. 5.2.1 Договору позичальник зобов`язаний виконувати цей Договір у порядку та в строки (терміни), встановлені договором.
Відповідно до п. 7.5 Договору, у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування Кредитом та/або Комісії та/або Комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суми Кредиту у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % (Сімсот тисяч) процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування Кредитом та/або суму простроченої Комісії та/або Комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суму неповернутого Кредиту, та не нараховуються на раніше нараховані проценти на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 1 (один) відсоток від неповернутої Позичальником суми Кредиту.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту підписаного ОСОБА_1 09 лютого 2025 року за допомогою одноразового ідентифікатора - UA-7886, відповідачка ознайомилася із основними умовами кредитування, а саме: строком кредитування, типом процентної ставки, комісією за надання кредиту, загальними витратами за кредитом; орієнтованою загальною вартістю кредиту для позичальника.
На підтвердження укладення електронного договору про надання кредиту № 446663-КС-008 від 09 лютого 2025 року Кредитодавцем Позичальнику надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення цього договору, з якої вбачається, що 09.02.2025 ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону НОМЕР_1 , зайшла у особистий кабінет на сайті https://my.tpozyka.com, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, паспортом споживчого кредиту, Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
З анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи -https://my.tpozyka.com) від 08.01.2026 вбачається, що номером телефону позичальника ОСОБА_1 є: НОМЕР_1 та номером банківського рахунку є: НОМЕР_2 .
ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачці ОСОБА_1 кредит у сумі 36000,00 грн, що підтверджується наданим ТОВ «ПрофітГід», яке є надавачем платіжних послуг, підтвердженням, відповідно до якого ТОВ «Бізнес Позика» здійснило переказ 09.02.2025 о 16:31 в сумі 36000,00 грн, номер транзакції: 43911-14844-66363, номер платіжної картки отримувача: НОМЕР_3 , емітент платіжної картки: ПриватБанк, призначення платежу: Перерахування коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_4 згідно з кредитним договором № 446663-КС-008 від 09.02.2025, без ПДВ
Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0./7-260422/134578-БТ від 28.04.2026 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ). Відповідно до виписки по вказаному рахунку за період з 09.02.2025 по 27.07.2025 ОСОБА_1 09.02.2025 отримала зарахування коштів на карту № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 36000,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом по Позичальнику - Будівська Т.В. -станом на 06.01.2026 судом встановлено, що з 09.02.2025 по 27.07.2025: всього було видано кредиту - 36000,00 грн, всього нараховано відсотків - 59798,30 грн, всього нараховано комісії - 7200,00 грн, всього % за статтею 625 ЦКУ - 18000,00 грн; всього сплачено - 22576,00 грн.
З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по отриманому та неповернутому кредиту, процентам за користування отриманими коштами, комісією та відсоткам, нарахованим відповідно до статті 625 ЦК України.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Щодо укладення кредитного договору 
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частина друга статті 639 ЦК України визначає, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що Договір про надання кредиту, який є предметом даного позову та по якому позичальником є ОСОБА_1 , укладений в електронній формі шляхом підписання його відповідачкою одноразовими ідентифікатором - UA-7886. 
Відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачці за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачкою кредитний договір не був би укладений сторонами.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказаний кредитний договір вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. 

Щодо стягнення суми заборгованості за основною сумою кредиту та процентам
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. 
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Крім того, відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного 09.02.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та Будівською Тетяною Володимирівною Договору № 446663-КС-008 про надання кредиту, Позичальник надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 36000,00 грн на строк 24 тижні (з 09.02.2025 по 27.07.2025), зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,00% в день, яка є фіксованою, що в грошовому еквіваленті, відповідно до розрахунку за період з 09.02.2025 по 27.07.2025 становить 59798,30 грн.
Кредитні кошти були перераховані відповідачці ТОВ «ПрофіГід», яке є надавачем платіжних послуг, шляхом грошового переказу 09.02.2025 о 16:31 в сумі 36000,00 грн, на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», належний ОСОБА_1 - № НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ).
Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували факт надання кредиту у розмірі, визначеному договором, а також розмір нарахованих процентів за користування кредитними коштами. Розрахунок заборгованості відповідачкою жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються.

Щодо стягнення заборгованості за комісією 
ТОВ «Бізнес Позики» до складу заборгованості, яка є предметом даного позову, також включило суму заборгованості за комісією в розмірі 900,00 грн, з урахуванням часткової сплати. 
Відповідно до частини 3 статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).
Частиною 4 статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».
Судом встановлено що Договір про споживчий кредит 446663-КС-008 від 09 лютого 2025 року є споживчим кредитним договором.
З урахуванням наведеного на даний Договір розповсюджується дія Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог статей 12, 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статті 5 Закону України «Про споживче кредитування» та з метою встановлення для небанківських фінансових установ України, які відповідно до законів України мають право надавати споживчі кредити, методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі- Правила).
Відповідно до пункту 8 Правил кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки.
Згідно з додатком 1 до Правил загальна вартість кредиту для споживача, тобто витрати споживача розраховується, в тому числі, із урахуванням процентів за користування кредитом, комісії та інших обов`язкових платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб [комісії за розрахунково-касове обслуговування банку, у якому відкритий рахунок кредитодавця (під час зарахування коштів у рахунок погашення споживчого кредиту), страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі], які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).
Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 01.04.2024 року у справі № 496/3134/19.
Судом встановлено, що пунктом 2.5 Договору про споживчий кредит №446663-КС-008 від 09 лютого 2025 року встановлено комісію за надання кредиту: 7200,00 грн.
Судом також встановлено, що комісія за надання кредиту передбачена як умовами Договору, так і Графіком платежів, які були підписані відповідачкою, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії.
Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору, встановлення комісії ТОВ «Бізнес Позика» за надання кредиту, що становить 7200,00 грн, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачкою кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.

Щодо стягнення заборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК України
Судом встановлено, що пунктом 7.5 Договору передбачено, що у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування Кредитом та / або Комісії та / або Комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суми Кредиту у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % (Сімсот тисяч) процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також проценти річних, якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом.
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказані доповнення були введені в дію 17 березня 2022 року.
Так, згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений 09.02.2025, тобто вже після введення в Україні воєнного стану та набрання чинності пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Так, позивачем заявлена вимога, в тому числі, про стягнення з відповідачки заборгованості за процентами річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, в розмірі, яка нарахована відповідно до п. 7.5 Договору.
Разом з тим, з урахуванням обмежень, встановлених п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд доходить висновку, що нарахування процентів на підставі статті 625 ЦУ України в розмірі 18000,00 грн позивачем здійснено неправомірно.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог
Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідачки та з урахуванням наведеного в мотивувальній частині обґрунтування позиції суду, та часткової сплати заборгованості по кредитному договору в розмірі 22576,00 грн, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість за Договором № 446663-КС-008 від 09.02.2025 в такому розмірі. 
Так, відповідно до умов договору, та, беручи до уваги те, що судом встановлено, що позивач неправомірно нарахував відсотки відповідно до статті 625 ЦК України, загальна сума коштів, яка є обґрунтованою, становить 102998,30 грн, яка складається з: 36000,00 грн - кредитні кошти; 59798,30 грн - проценти, нараховані за весь період користування кредитом та 7200,00 грн - комісія. 
Так, позивачем заявлено, що ОСОБА_1 здійснила часткове погашення заборгованості в розмірі 22576,00 грн. 
Отже, беручи до уваги те, що відповідно до умов Договору в першу чергу здійснюється погашення комісії, потім процентів за користування кредитом, та враховуючи, що позивач зарахував в рахунок погашення основної суми кредиту 850,00 грн, суд вважає за можливе здійснити такий розподіл сплачених ОСОБА_1 коштів: 850,00 грн - в рахунок погашення основної суми кредиту; 7200,00 грн - зарахувати в рахунок погашення комісії; решта суми 14526,00 грн (22576,00 грн - 850,00 грн - 7200,00 грн) - в рахунок погашення процентів за користування кредитом. 
З урахуванням наведеного сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 80422,30 грн: 35150,00 грн (36000,00 грн - 850,00 грн) - прострочені платежі по тілу кредиту та 45273,30 грн (59798,30 грн - 14526,00 грн) - проценти за користування кредитом.

Щодо судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За розгляд справи судом першої інстанції ТОВ «Бізнес Позика» сплатило судовий збір в розмірі 2662,40 грн. З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 задоволені частково, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідачки, становить 2175,48 грн (2662,40 * (80422,30 / 98422,30)).

Керуючись статтями 12, 76-81, 263, 265, 280-282, 285, 289, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 446663-КС-008 про надання кредиту від 09 лютого 2025 року в розмірі 80422,30 грн (вісімдесят тисяч чотириста двадцять дві грн 30 коп.), яка складається з: 35150,00 грн - прострочені платежі за тілом кредиту; 45273,30 грн - прострочені платежі за процентами за користування кредитом. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 2175,48 грн (дві тисячі сто сімдесят п`ять грн 48 коп.).

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», юридична адреса: м. Київ бульвар Лесі Українки буд. 26 офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239. 
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Дата складання повного судового рішення 29 травня 2026 року.

Суддя Дубець О.С.