ЄУН 387/38/26
Номер провадження по справі 2/387/362/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

У С Т А Н О В И В:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 13.01.2026 надійшов позов зі змісту якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 12 400,00 грн, за кредитним договором №17.06.2025-100001436.
Свій позов ТОВ "Споживчий центр" обґрунтовує тим, що між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 , 17.06.2025 укладено кредитний договір №17.06.2025-100001436. Відповідно до договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000 гривень, строком на 140 днів зі сплатою відсотків. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 12 400,00 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просив справу слухати за відсутності представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом здійснювалися виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судової повістки з матеріалами справи. Поштове відправлення повернуте до суду з поміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Процесуальні дії суду
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2026 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подавав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 17.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №17.06.2025-100001436 в електронній формі шляхом прийняття позичальником пропозиції (оферти) кредитодавця про укладення кредитного договору .
Із пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки та умов договору вбачається, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи шляхом використання Системи BankID Національного банку України, унаслідок чого було забезпечено однозначне встановлення його особи за наданими документами та персональними даними. Зазначені обставини підтверджуються інформацією, отриманою із центрального вузла системи BankID НБУ на електронний запит щодо ідентифікації користувача, яка містить персональні дані відповідача, реквізити документа, що посвідчує особу, номер телефону та дату проведення ідентифікації.
Відповідно до умов кредитного договору №17.06.2025-100001436 від 17.06.2025 кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 4 000 грн строком на 140 днів. Договором встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 1 % за кожний день користування кредитом, яка є незмінною протягом усього строку кредитування та не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку.
Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е117, який був направлений на номер мобільного телефону позичальника та використаний останнім для акцепту умов договору, що підтверджується інформаційним повідомленням та умовами кредитного договору.
Факт надання кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-0201 від 02.01.2026, відповідно до якого на підставі договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 17.06.2025 о 16 год. 08 хв. 19 сек. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 4 000 грн, номер транзакції в системі iPay.ua – 775697500, із призначенням платежу: «Видача за договором кредиту №17.06.2025-100001436».
Отже, судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі.
Разом із тим, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором платежів належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивачем здійснено розрахунок заборгованості.
Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №17.06.2025-100001436 від 17.06.2025 станом на 03.11.2025 заборгованість відповідача визначена позивачем у загальному розмірі 12 400 грн та складається із: 4 000 грн – основний борг; 5 600 грн – проценти за користування кредитом, нараховані за період з 17.06.2025 по 03.11.2025; 800 грн – комісія за надання кредиту; 2 000 грн – неустойка.
На підтвердження розміру заявлених до стягнення сум позивачем також подано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та орієнтовної реальної річної процентної ставки, які містять інформацію щодо порядку формування платежів за кредитним договором та загальної вартості кредиту для споживача.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку та він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною другою статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник – повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію, необхідну для прийняття обґрунтованого рішення про укладення такого договору, зокрема у формі паспорта споживчого кредиту, який може бути наданий як у паперовому, так і в електронному вигляді.
Згідно із частиною шостою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення із зазначеною інформацією у письмовій або електронній формі.
Частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит та зміни до нього укладаються у письмовій формі, у тому числі в електронному вигляді з використанням електронних підписів чи інших аналогів власноручного підпису в порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків та оформлена в електронній формі.
Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, які додаються до інших електронних даних особою, що прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що прийняла пропозицію укласти електронний договір, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови договору та виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття такої пропозиції.
Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та прийняття (акцепту) такої пропозиції другою стороною.
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» акцепт може бути наданий, зокрема, шляхом заповнення електронної форми, підписаної в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, або шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти договір.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або аналога власноручного підпису у випадках, передбачених законом.
Таким чином, укладення договору про споживчий кредит в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам чинного законодавства, а такий договір за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 17.06.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ "Споживчий центр" з дотриманням наведених норм законодавства було укладено договір про споживчий кредит та відповідач був ознайомлений з усіма його істотними умовами та прийняв їх.
Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору. 
Із довідки-розрахунку вбачається, що проценти в сумі 5 600 грн нараховані за період з 17.06.2025 по 03.11.2025.
Оскільки: ставка 1 % на день прямо передбачена договором; строк кредитування – 140 днів; сума кредиту – 4 000 грн; то 5 600 грн процентів арифметично підтверджуються матеріалами справи.
Також суд вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту, виходячи з таких обставин справи.
Так послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним.
Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17).
Таким чином суд дійшов до висновку про відсутність підстав стягнення з відповідача на користь позивача 800 грн комісії .
Що стосується нарахованої неустойки суд зазначає, що неустойка в сумі 2 000 грн нарахована за період дії воєнного стану.
п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час.
Тому вимога про стягнення неустойки задоволенню не підлягає.
Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 2000,00 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення такої.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом установлено, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 9 600 грн із заявлених 12 400 грн, що становить 77,42 % від ціни позову.
Згідно з квитанцією, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 061 (дві тисячі шістдесят одна) гривня 99 копійок.
ІІІ. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», суд, –
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 17.06.2025-100001436 від 17.06.2025 у розмірі 9 600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, яка складається з: 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок – заборгованості за тілом кредиту; 5 600 (п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок – заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 061 (дві тисячі шістдесят одну) гривню 99 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, місто Київ вулиця Саксаганського, будинок 133-А, код ЄДРПОУ 37356833);
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області        Майстер І.П.