ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/16616/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку та виплаті відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України державної соціальної допомоги як матері дитини з інвалідністю до 18 років у розмірі не нижче прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України про державний бюджет України на відповідний рік. а також надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, підгрупи А, ОСОБА_2 , у розмірі не нижче прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про державний бюджет України на відповідний рік; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України державну соціальну допомогу як матері дитини з інвалідністю до 18 років у розмірі не нижче прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України про державний бюджет України па відповідний рік; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, підгрупи А, ОСОБА_2 , у розмірі не нижче прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про державний бюджет України на відповідний рік; зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити державну соціальну допомогу як матері дитини з інвалідністю до 18 років, підгрупи А. починаючи з 22.06.2011; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, підгрупи А. як працездатній особі, починаючи з 22.06.2011.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з 2011 року перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримувала державну соціальну допомогу, оскільки її дочка ОСОБА_2 є дитиною з інвалідністю до 18 років, підгрупа А, яка призначена з 2011 року по 2028 рік. 
Окрім того, позивачка, як її матір повинна була також отримувати надбавку па догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, проте цієї виплати в повному обсязі вона не отримувала з 2011 по липень 2025 року.
На звернення позивача про нарахування та виплату державної соціальної допомоги не нижче прожиткового мінімуму та про донарахування та виплату недоотриманої державної соціальної допомоги та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, підгрупи А, ГУ ПФУ у Волинській області листом відмовив через відсутність на це підстав. Такі дії відповідача вважає протиправними та просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та зазначив, що за даними електронної особової справи № 1526983475 та відповідно до рішення № 1526983475-2025-1 від 17.03.2025 позивачу призначено державну соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" від 16 листопада 2000 року № 2109-IІІ на період з 01.09.2024 по 15.10.2028. Розмір допомоги визначений відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" № 79 від 3 лютого 2021 року, що складається: з допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю віком до 18 років, яка призначається в розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (2361,00 грн) у сумі 1652,70 грн; та надбавки на догляд на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років, віднесену до підгрупи А призначається в розмірі 200 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (3196,00 грн) у сумі 6392,00 грн. Відтак вважає, що відповідачем з 01.07.2025 виплачується позивачу спірна допомога у загальному розмірі 8044,70 грн, що відповідає нормам чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити. Крім цього, звертає увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини. 
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).
Медичний висновок № 98 від 03.08.2013 про дитину-інваліда віком до 18 років, підгрупи А, затверджено на термін до 26.10.2028 (а.с. 8)
22.10.2025 адвокат позивача звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про нарахування та виплату державної соціальної допомоги не нижче прожиткового мінімуму та про донарахування та виплату недоотриманої державної соціальної допомоги та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, підгрупи А (а.с. 13-14).
Листом від 26.09.2025 № 0300-0402-8/64275 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що за даними електронної особової справи № 1526983475 та відповідно до рішення № 1526983475-2025-1 від 17.03.2025 розмір призначеної державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю становить 8044,70 грн. Допомога призначена на період з вересня 2024 року по 15.10.2028. Розмір допомоги визначений відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" № 79 від 3 лютого 2021 року, що складається: з допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю у сумі 1652,70 грн; та надбавки на догляд на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років у сумі 6392,00 грн. за період з 01.07.2025 по 30.09.2025 сума виплаченої Пенсійним фондом України допомоги становить у липні - вересні 2025 року в сумі 8044,70 грн щомісячно, всього в загальному розмірі 24134,10 грн (а.с. 12).
Незгода з даною відмовою, обумовила позивача на звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закон України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» № 2109-ІІІ (далі - Закон № 2109-ІІІ), відповідно до Конституції України гарантує особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.
Статтею 1 Закону № 2109-ІІІ, визначено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.
Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно з цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 2 Закону № 2109-ІІІ, державна соціальна допомога призначається у таких розмірах: особам з інвалідністю з дитинства I групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства II групи - 80 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства III групи - 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; на дітей з інвалідністю віком до 18 років - 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з статтею 3 Закону № 2109-ІІІ, надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А встановлюється на дитину з інвалідністю підгрупи А віком від 6 до 18 років в розмірі 200 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.
Згідно із статтею 4 Закону № 2109-ІІІ, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності. На дітей з інвалідністю державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку.
Закон України від 15.07.1999 № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966-XIV) відповідно до статті 46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.
Стаття 1 Закону № 966-XIV передбачає, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до статті 2 Закону № 966-XIV, прожитковий мінімум застосовується для: загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм; встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров`я, освіти, соціального обслуговування та інших; встановлення величини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.
Згідно із частиною 3 статті 4 Закону № 966-XIV, прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено на 2025 рік прожитковий мінімум:
дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; 
осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня; 
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2109-ІІІ, постановою КМУ від 03.02.2021 № 79 «Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю дитинства та дітям з інвалідністю (далі - Порядок № 79).
Пунктом 1 Порядку № 79, визначено, що Порядок відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" визначає умови призначення і виплати, перелік документів, необхідних для призначення: державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства або дітям з інвалідністю віком до 18 років (далі - державна соціальна допомога);
надбавок на догляд за особами з інвалідністю з дитинства або дітьми з інвалідністю віком до 18 років (далі - надбавка на догляд);
допомоги на поховання особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю віком до 18 років (далі - допомога на поховання).
Пунктом 5 Порядку № 79, визначено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років. До державної соціальної допомоги призначається також надбавка на догляд за дітьми з інвалідністю віком до 18 років.
Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновлювачів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (крім заочної форми здобуття освіти), не проходять військову службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років. 
Пунктом 9 Порядком № 79, передбачено, що Державна соціальна допомога (в тому числі надбавка на догляд) призначається з дня звернення за їх призначенням, якщо протягом трьох місяців подано всі необхідні документи. Якщо до заяви подано документи не в повному обсязі, орган Пенсійного фонду України повідомляє заявнику про прийняття відповідних документів із зазначенням дати їх прийняття, а також про документи, які у тримісячний строк необхідно подати (повідомлення видається/надсилається йому у паперовій або електронній формі (за наявності електронної адреси). 
Днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги (в тому числі з надбавкою на догляд) вважається день прийняття заяви з документами. Якщо заява з документами надсилається засобами поштового зв`язку, то днем звернення за державною соціальною допомогою (у тому числі надбавкою на догляд) вважається дата, зазначена на відбитку календарного штемпеля. Заява розглядається не пізніше ніж через 10 днів після її надходження з документами.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 79 розмір державної соціальної допомоги призначається відповідно до прожиткового мінімуму, що визначається згідно із законом. Державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю віком до 18 років, призначається в розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір надбавки на догляд на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років, віднесену до підгрупи А, з 1 січня 2021 р. - 150 відсотків, з 1 січня 2022 р. - 200 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.
У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок державної соціальної допомоги (в тому числі з надбавкою на догляд) проводиться органами соціального захисту населення без подання заяви особою з інвалідністю з дитинства чи законним представником особи з інвалідністю з дитинства, визнаної недієздатною, та дитини з інвалідністю віком до 18 років, яка отримує державну соціальну допомогу (далі - отримувач).
Державна соціальна допомога та надбавка на догляд призначаються в новому розмірі з дня набрання чинності законом про збільшення розміру прожиткового мінімуму.
Якщо щомісячний розмір державної соціальної допомоги не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам призначається щомісячна доплата в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
У разі коли щомісячний розмір державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд особам з інвалідністю з дитинства I групи, віднесених до підгрупи А, не досягає розміру державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд, що виплачується на дітей з інвалідністю підгрупи А віком від 6 до 18 років, призначається щомісячна доплата в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на невідповідність дій ГУ ПФУ у Волинській області статті 46 Конституції України, в частині виплати державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, передбачених Законом № 2109-ІІІ, в розмірі нижче прожиткового мінімуму. На переконання позивача такі дії відповідача призводять до порушення конституційних прав позивача на отримання соціальної допомоги у розмірі не нижче прожиткового мінімуму, який встановлений на відповідний рік та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років. Однак такі виплати позивач не отримувала з 2011 року.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Згідно з Конституцією України « … громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом»; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частини перша, третя статті 46); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48); виключно закони України визначають, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92).
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з липня 2025 року отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю з дитинства I групи, віднесену до підгрупи А в розмірі 1652,70 грн (70 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) та надбавку на догляд у сумі 6392,00 грн (200 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років станом на 2025 рік).
Розмір допомоги визначений відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" № 79.
Призначаючи названу соціальну допомогу, відповідач виходив із системного застосування низки вказаних вище нормативно-правових актів.
Як слідує з витягу з електронної особової справи ОСОБА_1 державна соціальна допомога на дитину з інвалідністю та надбавка на догляд в сукупному розмірі 8044,70 грн виплачується позивачу щомісячно з липня 2025 року.
Отже, ГУ ПФУ у Волинській області призначаючи державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку на догляд в сукупному розмірі 8044,70 грн, діяло у відповідності із вимогами Закону № 2109-ІІІ та Порядку № 79.
Більше того, дії відповідача відповідали статті 46 Конституції України в частині забезпечення осіб з інвалідністю достатньою матеріальною допомогою, в розмірі не нижче прожиткового мінімуму, що встановлений для відповідної категорії осіб у національному законодавстві.
Що стосується позовних вимог позивача про призначення вказаних видів соціальної допомоги з 2011 року, то суд зазначає наступне.
Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 червня 2025 року № 695 "Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України" від 23 червня 2025 року № 766 "Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких соціальних допомог" та від 25 червня 2025 року № 765 "Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України" функції щодо призначення та виплати окремих видів державної соціальної допомоги, соціальних стипендій, які раніше призначалися та виплачувалися органами соціального захисту населення з 1 липня 2025 року передано Пенсійному фонду України.
Відповідно з 01.07.2025 функції щодо призначення та виплати окремих видів державної соціальної допомоги, соціальних стипендій, які раніше призначалися та виплачувалися органами соціального захисту населення передано органам Пенсійного фонду.
Отже, починаючи з липня 2025 року призначення та виплату всіх вказаних вище державних допомог здійснює орган Пенсійного фонду України, до цього моменту, призначення та виплату таких державних соціальних допомог здійснювали органи соціального захисту населення.
Як слідує з матеріалів справи, позивач не зверталася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення вищевказаних видів соціальної допомоги з 2011 року та відповідно відповідач жодних дій чи бездіяльності з даного приводу не вчиняв. 
При цьому, як уже було зазначено судом, ГУ ПФУ у Волинській області лише з 01.07.2025 наділено функціями щодо призначення та виплати окремих видів державної соціальної допомоги, яку до цього часу здійснювали органи соціального захисту населення.
Саме органи соціального захисту населення з 2011 року по 01.07.2025 здійснювали призначення та виплату вказаних видів допомог, і саме вони несли відповідальність за правильність, своєчасність та виплату їх в розмірах, визначених законом.
Нормативними актами, якими передано виплату даних видів допомог ГУ ПФУ непередбачено, що вони несуть обов`язки щодо виплати допомог за минулі роки призначення та виплату, яких здійснювали органи соціального захисту населення.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов не підлягає до задоволення.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Суддя Р.С. Денисюк