Справа № 755/5255/26
Провадження №: 3/755/2592/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" травня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановила:
28 березня 2026 року о 23 год 30 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Кіа Sorento» НОМЕР_1 по Воскресенському проспекту, 40, м. Київ, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820 тест 5966, результат тесту 1.47 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9.а Правил дорожнього руху.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що транспортним засобом не керував, лише знаходився у ньому. Автомобіль на той момент перебував у нерухомому стані, а тому вважає безпідставними твердження працівників поліції про здійснення ним керування транспортним засобом.
Також зазначив, що не погоджується із законністю підстави зупинки автомобіля, оскільки посилання працівників поліції на непрацюючу підсвітку заднього номерного знака вважає необґрунтованим та таким, що не підтверджує наявності достатніх підстав для зупинки транспортного засобу.
Крім того, пояснив, що є військовослужбовцем, у зв`язку із чим вважає, що працівники поліції після встановлення його статусу мали повідомити та викликати представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України для подальшого вирішення питання у межах наданих їм повноважень.
Захисник Тележніков С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив суд закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Подане клопотання адвокат, мотивує тим, що 28.03.2026 року ОСОБА_1 перебував у автомобілі Кіа Sorento на території платної автостоянки, де ремонтував ручну гальмову систему транспортного засобу. Автомобіль знаходився у нерухомому стані, двигун був увімкнений лише у зв`язку з необхідністю проведення ремонту, діагностики та освітлення через темну пору доби. За його твердженнями, працівники поліції безпідставно підійшли до автомобіля та повідомили про нібито неосвітлений задній номерний знак, після чого винесли постанову за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та в подальшому склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник наголошує, що факту керування транспортним засобом не було, оскільки автомобіль знаходився на автостоянці, а не на проїжджій частині дороги. На думку адвоката, це виключає сам факт керування транспортним засобом у розумінні ст. 130 КУпАП.
Також адвокат звертає увагу суду на те, що поліцейськими не надано належних та допустимих доказів того, що автомобіль рухався із неосвітленим номерним знаком. У матеріалах справи, за твердженням захисту, відсутні відеозаписи чи інші докази, які б підтверджували законність зупинки транспортного засобу. У зв`язку з цим сторона захисту вважає, що у працівників поліції не було законних підстав для перевірки документів, винесення постанови та проведення огляду на стан сп`яніння.
Окремо захисник зазначає, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на місці за допомогою приладу «Drager», однак, попри його незгоду та готовність пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, працівники поліції не забезпечили його доставлення до медичного закладу, чим, на думку адвоката, порушили вимоги ст. 266 КУпАП та Порядку, затвердженого постановою КМУ №1103.
Крім того, просив звернути увагу, що ОСОБА_1 не були належним чином роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, що позбавило його можливості повноцінно реалізувати право на захист та скористатися юридичною допомогою.
Захисник також посилається на наявність суперечностей у документах щодо часу події. Зокрема, у постанові та протоколі зазначений різний час зупинки транспортного засобу, тоді як відеозапис із бодікамери розпочинається вже після прибуття працівників поліції на автостоянку. На думку адвоката, такі розбіжності свідчать про неналежність та недопустимість доказів.
У заяві також зазначено, що поведінка працівників поліції під час оформлення матеріалів свідчила про упереджене ставлення до ОСОБА_1 та намагання схилити його до підписання акта огляду на стан сп`яніння, при цьому поліцейський, за твердженням захисту, некоректно роз`яснював правові наслідки притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Посилаючись на ст. 62 Конституції України, ст.ст. 245, 251, 256, 266, 268 КУпАП, практику Верховного Суду та рішення Конституційного Суду України №23-рп/2010, адвокат вважає, що наявні у справі докази є неналежними та отриманими з порушенням закону, а тому провадження підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Суддя, дослідивши матеріали справи, вислухавши захисника, ОСОБА_1 , вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 29.03.2026 серії ЕПР1 № 626705, зі змісту якого вбачається порушення водієм пункту 2.9.а Правил дорожнього руху; результатом газоаналізатора Drager Alcotest 6820. Прилад (0495), тест 5966, результат тесту 1.47 %; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.03.2026 серії ЕНА № 6926647 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком, витягом з АРМОР, відеозаписом та іншими матеріалами.
Із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що вони підходять до автомобілю «Кіа Sorento» НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває водій ОСОБА_1 та запарковує його. Після того, як водій закінчив паркування, вийшов з авто, працівниками поліції повідомлено йому про те, що в нього не працює підсвітка заднього номерного знаку. Водій ОСОБА_1 відразу підтвердив цей факт, зазначив, що машина тільки повернулась з фронту, та він буде її завозити ремонтувати. В подальшому водію повідомлено, що за дане порушення, на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та висловлено вимогу показати посвідчення водія.
Під час встановлення особи водія, у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погодився, лише зазначив, що зараз допаркує машину і пройде огляд. Після завершення паркування з автомобілю вийшли ОСОБА_1 та жінка з дитиною. Під час розмови з працівниками поліції водій самостійно підтвердив факт вживання алкоголю, та що навіть не буде приховувати цей факт, також здивувався навіщо поліцейські вчиняють такі дії і навіщо пропонують йому драгер, якщо він і так не заперечує факт вживання алкоголю, запропонував, щоб склали протокол без драгеру. 
У відповідь працівниками поліції роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 зазначив, що він проїхав через дорогу, недалеко, за що складати протокол. Пізніше почав агресивно себе поводити, висловлюватись нецензурно в сторону працівників поліції. Останніми були роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі встановлення сп`яніння на нього буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. 
В подальшому, на відеозаписі зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду, результат огляду склав 1.47 проміле. Після чого, працівники поліції зазначили, що на ОСОБА_1 буде складено протокол, на що він погодився, запитав чи можна вже йому випити пива? Далі ОСОБА_1 зателефонував хтось по телефону та повідомив, щоб він нічого не підписував, на що ОСОБА_1 зазначив, що йому всеодно, він все визнав, і скоро вирушає на фронт і йому права там не потрібні. Працівники поліції роз`яснили, що розгляд буде відбуватись у Дніпровському районному суді, після чого ОСОБА_1 зазначив, що все таки не буде нічого підписувати і що не погоджується з результатом огляду, на що йому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився. Після чого, працівниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортними засобами.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У рішенні по справі «O'Halloran аnd Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як роз`яснено в абз. 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відтак, відеозапис містить в собі зафіксований момент перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу та здійснення паркування, а також порушення водієм правил дорожнього руху, а саме непрацюючу підсвітку заднього номерного знаку. 
Таким чином, твердження сторони захисту про те, що транспортний засіб не перебував у русі, а знаходився виключно на стоянці під час ремонту, спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано безпосереднє керування транспортним засобом та його паркування водієм.
Також суддя не приймає доводи захисника щодо відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки відеозаписом підтверджується наявність у автомобіля непрацюючої підсвітки заднього номерного знаку, що було визнано самим ОСОБА_1 на місці події, пояснивши, що автомобіль щойно повернувся з фронту та потребує ремонту. Відтак працівники поліції діяли у межах повноважень, визначених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Крім того, відеозаписом підтверджується, що під час спілкування із працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд, зазначивши, що спочатку допаркує автомобіль.
Під час подальшого спілкування ОСОБА_1 самостійно підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, зазначивши, що не заперечує цього факту, а також висловив нерозуміння щодо необхідності проведення огляду за допомогою приладу «Drager», пропонуючи працівникам поліції одразу складати протокол без проведення тестування. Також ОСОБА_1 повідомив, що проїхав «лише через дорогу», чим фактично підтвердив факт керування транспортним засобом після вживання алкоголю.
Із дослідженого відеозапису також вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою спеціального технічного засобу, результат якого становив 1,47 проміле.
Після оголошення результату огляду ОСОБА_1 спочатку погодився із результатом та поцікавився у працівників поліції, чи може він вже вживати пиво. Надалі, після телефонної розмови з невідомою особою, яка порадила йому нічого не підписувати, ОСОБА_1 змінив свою позицію та почав заперечувати результати огляду.
При цьому твердження захисника про те, що працівники поліції не запропонували пройти огляд у медичному закладі, також спростовуються відеозаписом, оскільки, після висловлення незгоди із результатом огляду ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд у медичному закладі, однак, від такого огляду він відмовився.
Також із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами.
За таких обставин суддя приходить до висновку, що доводи сторони захисту про відсутність факту керування транспортним засобом, незаконність зупинки, нероз`яснення прав, непогодження із результатами огляду та непроведення медичного огляду не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та повністю спростовуються дослідженим відеозаписом.
Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, 130, 251, 283-285 КУпАП, суддя
постановила:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути із  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. на користь держави.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.
Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва. 
Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя:          Віра Левко