Справа № 206/4985/25 
Провадження № 2/206/252/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року суддя Самарського районного суду міста Дніпра Сухоруков А.О., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява до відповідача ОСОБА_1 , в якій представник просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» заборгованість за договором позики у сумі 24885,00 грн.;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2423,00 грн.;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.
І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача.
Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, щоміж ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГЕЛЕКСІ" (23.06.2025 року назву було змінено на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ГЕЛЕКСІ») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи було укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії №208612 від 17.01.2021 року в електронній формі.
ТОВ “ФК “ЕЛАЕНС” (ТМ "ФОНДІ") є компанією , що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ “ФК “ЕЛАЕНС” (ТМ "ФОНДІ") надавало «ФК «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок Позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн.
В результаті платіжної операції ініційованої Позикодавцем, за посередництва надавача платіжних послуг, сума коштів в розмірі позики була перерахована на картковий рахунок вказаний Позичальником при укладанні Договору позики, що підтверджується відповідною довідкою, яка додається до позовної заяви. 
На підставі зазначеного вище договору Позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 5000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. 
Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 1.5 % в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0%. 
Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 24885 грн., з яких: 5000 грн. – заборгованість за позикою; 19885 грн., – заборгованість по процентам за користування позикою, які позивач просить стягнути на свою користь (а.с. 2-5).
Представник позивача згідно заяви просив розглядати дану справу без участі представника позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлений належним чином.
13.10.2025 р. від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач не погоджується з позовними вимогами та вважає їх безпідставними з таких підстав.
Між ним, ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» був укладений договір позики №208612 від 17.01.2021 року.
Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Позикодавець надає Позичальнику позику, а Позичальник зобов`язується повернути позику за користування позикою у відповідності до умов Договору, в сумі та строк встановлений цим Договором. 
Пунктом 1.5.1. Договору встановлена сума позика у розмірі 5000,00 гривень.
Пунктом 1.5.3 Договору встановлений чіткий строк повернення позики – 15 лютого 2021 року. 
Паспортом позики також встановлений строк кредитування та сума кредиту. Розділом 4 Паспорту кредиту встановлено загально заборгованість за Договором позики, а саме 6 885,00 грн. Розділом 5 Паспорту кредиту встановлюється порядок повернення кредиту, а саме одноразово у розмірі 6885,00 грн. до 15.02.2021 року. 
Умовами Договору та паспорту кредитування було встановлено чіткий строк та сума кредитування, а саме у розмірі 6885,00 грн. до 15.02.2021 року.
А тому, ОСОБА_1 , не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами по договору позики №208612 від 17.01.2021 року.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредитку та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку позикодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняються після спливу, визначеного цим договором строку кредитування.
Позивач просить стягнути 5 000 грн витрат на правничу допомогу. Вважає ці витрати явно завищеними, з огляду на малозначний характер справи та невелику складність позовних вимог. Такі витрати не відповідають критеріям розумності, співмірності та необхідності (ст. 137 ЦПК України).
У зв`язку з чим просив задовільними позов частково, а саме стягнути за договором позики №208612 від 17.01.2021 року у розмірі 6885,00 грн, з яких 5000,00 грн. (тіло кредиту), 1885,00грн. (нарахування відсотків по договору) та понесені Позивачем витрати по сплаті судового збору. У решті позовних вимог-відмовити. 
13.10.2025 р. від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.
У відзиві на позовну заяву Відповідач не заперечує проти існування наступних юридичних фактів: Укладення Кредитного договору з Позивачем; Отримання кредитних коштів за Кредитним договором; Наявність заборгованості за Кредитним договором.
Відповідач у своєму відзиві заперечує позовні вимоги та ставить під сумнів належність і достатність наданих Позивачем доказів, зокрема - довідки ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» (щодо перерахування 5000 грн) та розрахунку заборгованості.
Також відповідач зазначає, що позивачем не доведено факту отримання Відповідачем кредитних коштів від Позивача в строк, у розмірі та на умовах визначених Договором № 208612 від 17 січня 2021 року.
Втім, беззаперечним є факт укладення між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГЕЛЕКСІ" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 208612 від 17 січня 2021 року в електронній формі.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, до 14.02.2021 року Позичальнику нараховувались проценти, відповідно до п. 1.5.2 за ставкою 1,5%.
З 14.02.2021 року – проценти згідно п. 1.7 за ставкою 3,0%.
З розрахунку заборгованості, вбачається, що проценти після 22.02.2021 року, позикодавець нараховував саме як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України за правилами, визначеними пунктом 1.6 та 3.3 договору позики, а не як відсотки за правомірне користування кредитом у порядку, передбаченому пунктом 1.5.2 договору.
Із умов договору вбачається, що сторони передбачили міру відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту на лояльних умовах, шляхом нарахування більших відсотків за період після закінчення строку кредитування, коли боржник продовжує користуватись позикою.
Отже, у даній справі встановлено, що кредитним договором були передбачені проценти у випадку користування Кредитом понад строк - це плата, яка встановлюється за користування позикою після настання строку погашення.
З матеріалів справи вбачається, що заборгованість Відповідачем у встановлений договором строк не погашено.
Позичальником не пред`явлено вимоги про визнання умов договору недійсними, в т.ч. щодо установлення розміру процентної ставки.
Також не відповідає дійсності твердження, що встановлена кредитним договором відсоткова ставка суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за якою максимальний розмір денної відсоткової ставки не може перевищувати 1%.
З урахуванням фактичних обставин справи, договір позики підписаний сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Умови договору викладено чітко та з повною інформацією стосовно умов кредитування, з якими відповідач погодився, підписавши договір, і додаткових заперечень щодо цих умов він не заявляв.
У зв`язку з чим просив позовні вимоги ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено:
- свідоцтво Рудзей Юрія Володимировича про право на заняття адвокатською діяльністю № 001139 від 25 листопада 2019 року;
- договір про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року та довіреність від 09 липня 2025 року;
- акт № 19 від 25 серпня 2025 року наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року, згідно якого правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів клієнта 1 год. 1000 грн., складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 3 год. 3000 грн., формування додатків до позовної заяви 1 год. 1000 грн., разом 5000 грн.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
09 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 9).
13.10.2025 р. від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 13-15).
13.10.2025 р. від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву (а.с. 17, 18).
13.10.2025 р. від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (а.с. 22-25).
12.11.2025 р. від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 29).
09.03.2026 р. від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про прискорення розгляду справи (а.с. 33).
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 208612за умовами якого Позикодавець надає Позичальнику позику, а Позичальник зобов`язується повернути позику та грошову винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України – гривні, в сумі та строк встановлений цим Договором,сума позики - 5000,0 гривень (надалі за текстом іменується – «сума позики за Траншем №1» в усіх відмінках),плата за користування позикою за Траншем №1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів (надалі за текстом іменується – «процентна ставка за позикою за Траншем №1» в усіх відмінках) та складає 1,3%, в день від початкового розміру позики за Траншем №1, строк повернення позики за Траншем №1 (термін платежу): 15 лютого 2021 року,орієнтовна реальна річна процентна ставка позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 474,50%, орієнтовна загальна вартість позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 1885,0 гривень,Плата за користування позикою за цим Договором встановлюється у вигляді процентів та складає 3,0% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії.Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8339fzsq.
Разом з договором ОСОБА_1 підписав також Паспорт позики, який містить умови, аналогічні викладеним у договорі позики.
Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Елаєнс», у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ “ФК “ГЕЛЕКСІ”, на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти. Деталі транзакції (платіжної операції): платник коштів: ТОВ “ФК “ГЕЛЕКСІ” (код ЄДРПОУ 41229318), отримувач коштів: ОСОБА_1 , дата проведення платежу: 17.01.2021, сума платежу 5000, валюта платежу: гривня UAH, платіжний засіб (метод): карта, банк емітент платіжної картки отримувача коштів PRIVATBANK, номер банківської картки отримувача коштів НОМЕР_1 . 
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 з 17 січня 2021 року по 05 серпня 2025 року за договором позики №208612 від 17 січня 2021р. має заборгованість в загальному розмірі 24885 грн., що складається з: суми заборгованості за позикою – 5000 грн.; заборгованості по процентам за користування позикою – 19885 грн.
ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором, а отже, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 208612 від 17.01.2021 року в розмірі 24885 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Суд не бере до уваги доводи відповідача, які зазначені у відзиві, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано жодного доказу.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2423 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.
Проаналізувавши наведений опис наданих позивачу послуг правничої допомоги, у сукупності з наданими документами на понесення позивачем заявлених витрат, суд приходить до висновку, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт та не є співмірною зі складністю справи, її обсягом, виходячи з наступного.
Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17 жовтня 2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Позовна заява, складена представником позивача не потребує поглиблених знань в юриспруденції та є такою, що має багато аналогів в українській судовій практиці. Справа розглядається в порядку спрощеного судового провадження без виклику сторін, при цьому представник позивача не подав будь-якої заяви про розгляд справи за участю (викликом) сторін, очевидно не вважаючи справу достатньо складною, щоб давати особисті пояснення.
Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає суму витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. такою, що є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом, що підтверджується вищевказаними доказами, з урахуванням того, що адвокатом складено типовий позов, справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 623, 633, 634, 1050, 1054 - 1055 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 263, 264, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (код ЄДРПОУ: 41229318, Адреса:01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок, 10/1) заборгованість за договором позики у сумі 24885 (двадцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (код ЄДРПОУ: 41229318, Адреса:01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок, 10/1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2423 (дві тисячі чотириста двадцять три) гривні 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2026 року.

Суддя А.О. Сухоруков