КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №367/874/24 Головуючий у І інстанції - Карабаза Н.Ф.
апеляційне провадження №22-ц/824/1786/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2025 року
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

установив:

У січні 2024року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивувало тим, що 11.06.2021 року між ним, ТОВ «Споживчий центр», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11.06.2021-100003307, відповідно якого відповідачу надано грошові кошти в кредит в сумі 8000 грн. на строк 56 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. 
Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». 
Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/ залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 
Відповідач зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у відповідності до умов договору. 
На виконання умов договору воно свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого станом на 05.08.2021 року, утворилась заборгованість у розмірі 18640,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 грн. та по процентам в розмірі 10640 грн. чим порушуються його, ТОВ «Споживчий центр», права та інтереси.
Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №11.06.2021-100003307 від 11.06.2021 у розмірі 18640 грн. та судові витрати по справі.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2025 року зазначений вище позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №11.06.2021-100003307 від 11.06.2021 у розмірі 18640 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, щовін визнає свою заборгованість лише в частині тіла кредиту в розмірі 8000 грн., та не визнає нарахування 10640 грн. відсотків, які є надмірними та економічно необґрунтованими з урахуванням щоденної ставки в 2-2,5%, що в річному обчисленні становить понад 700% річних, що суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та принципам добросовісності.
Просив суд? скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2025 року в частині стягнення відсотків та судового збору, та ухвалити нове, яким у задоволенні цих частин позову відмовити.
На вказану апеляційну скаргу ТОВ «Споживчий центр» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, ним не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись.
У спірному кредитному договорі зазначено всю інформацію, визначену ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», відтак, він не є нікчемним в силу закону. Відповідач не зазначив, яке саме його право, як споживача фінансової послуги, було обмежено кредитним договором.
Просило суд, у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.
Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2025 року оскаржується в частині стягнення заборгованості по нарахованим процентам, а тому в іншій частині не переглядається.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що11.06.2021 року ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір №11.06.2021-100003307. Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором J579, який надісланий на його номер телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 56 днів.
Проценти: первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду.
Період користування ставкою «Економ» період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів.
Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ».
Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».
Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/ залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Згідно п. 1.1. Договору (пропозиція про укладання кредитного договору (оферта)) за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 2.1. договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності.
Відповідно до п.2.3. договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.
Згідно з п. 2.4. договору, днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку, перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.
Відповідно до п. 4. Договору, позичальник зобов`язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Факт перерахування позивачем коштів відповідачу підтверджується квитанцією системи іPay.ua ( LIQPAY) згідно з якою 11.06.2021 року о 15:55 було здійснено платіж №1673875913 на суму 8000 грн., призначення платежу: видача за договором №11.06.2021-100003307, тобто та яка визначена сторонами у договорі.
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №11.06.2021-100003307 від 11.06.2021 року, позичальник ОСОБА_1 заборгованість ОСОБА_1 складає: 8000 грн. - основний борг; 10640 грн. - проценти. Разом 18640 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 11 червня 2021 року по 05 серпня 2021року.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд першої інстанції виходив з того, що проценти були нараховані позивачем у межах строку користування кредитом та відповідно до умов кредитного договору і погодженого сторонами графіка платежів, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для їх стягнення у розмірі 10640 грн.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За приписами статей 205, 207, 627, 638, 639 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію», договір, укладений в електронній формі шляхом акцепту оферти з використанням електронного підпису (одноразового ідентифікатора), є таким, що вчинений у письмовій формі та породжує для сторін відповідні цивільні права й обов`язки.
Матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Факт отримання відповідачем кредитних коштів сторонами не заперечується.
Встановивши прострочення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000 грн., що не є предметом апеляційного перегляду.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
З матеріалів справи, а саме зі змісту кредитного договору (оферти) №11.06.2021-100003307 від 11.06.2021 року, вбачається, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем були погоджені умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до умов договору та заявки відповідача було надано кредит у розмірі 8000 грн. строком користування 56 днів.
Проценти: первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду.
Період користування ставкою «Економ» період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів.
Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ».
Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».
Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/ залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, а розмір і порядок їх сплати визначаються договором.
Ураховуючи, що умови щодо сплати процентів були погоджені сторонами кредитного договору, а нарахування процентів здійснювалося у межах погодженого строку кредитування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 10640 грн.
Доводи апеляційної скарги про непропорційність нарахованих процентів колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як убачається з матеріалів справи, нарахування процентів здійснювалося позивачем у межах строку користування кредитом, передбаченого кредитним договором, та відповідно до погоджених сторонами умов щодо розміру процентної ставки і порядку її застосування. Такі проценти є платою за користування кредитними коштами, а не заходом відповідальності за порушення зобов`язання, і мають компенсаційний характер, передбачений умовами договору та нормами цивільного законодавства.
Колегія суддів звертає увагу, що нараховані договірні проценти не можна ототожнювати із санкціями, що застосовуються за порушення зобов`язань, оскільки проценти, стягнення яких є предметом спору, нараховані виключно за період правомірного користування кредитом, у межах погодженого строку кредитування, що виключає їх кваліфікацію як штрафного чи карального заходу.
Доводи апеляційної скарги щодо застосування положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також є безпідставними, оскільки вказані норми підлягають застосуванню у разі оскарження споживачем умов договору як несправедливих. У даній справі відповідач не заявляв вимог про визнання умов кредитного договору недійсними чи несправедливими, а тому підстав для переоцінки погоджених сторонами умов договору в межах розгляду вимог про стягнення заборгованості відсутні.
За таких обставин, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що проценти нараховані позивачем у спосіб та в обсязі, визначених кредитним договором, у межах строку користування кредитом, а тому твердження апелянта про їх неспівмірність та необхідність відмовити у їх стягненні не ґрунтуються на вимогах закону та умовах договору.
Щодо вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнутого судового збору, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Враховуючи вищезазначене, керуючись приписами частин 1, 2 ст.141 ЦПК України та беручи до уваги, те що оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року та у зв`язку із залишенням рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію. 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2025 року залишити без змін. 
Поновити дію рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2025 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба