ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/671/26	
за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг 
до Приватного підприємства "СЕРВІС-ГАРАНТ", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг 
про стягнення заборгованості 
Суддя Ярошенко В.І.
Без участі (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "СЕРВІС-ГАРАНТ" про стягнення заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії № 3260/жб від 01.11.2021 у розмірі 15 124, 47 грн, з яких: основна сума боргу у розмірі 11 779, 56 грн, 3% річних у розмірі 581, 93 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 870, 74 грн, пеня у розмірі 708, 76 грн, плата за абонентське обслуговування у розмірі 183, 48 грн.
Ухвалою суду від 18.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/671/26. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.
08.03.2026 від Приватного підприємства "СЕРВІС-ГАРАНТ" надійшов до суду відзив на позовну заяву.
11.03.2026 від Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" надійшла до суду відповідь на відзив.
13.03.2026 від Приватного підприємства "СЕРВІС-ГАРАНТ" надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив.
Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).
При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.
Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.
З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція позивача, викладена у позовній заяві
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань за типовим індивідуальним договором про надання послуг постачання теплової енергії № 3260/жб від 01.11.2021 в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії. 

Позиція відповідача
Відповідач вказує на те, що ним в повному обсязі сплачено заборгованість за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та надано докази оплати заборгованості у загальному розмірі 12 000 грн. Відповідач зазначає, що провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 11 779, 56 грн підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат, оскільки позивачем не вжито достатніх заходів щодо належного вручення відповідачу рахунків для здійснення оплати наданих послуг. Враховуючи те, що строк виконання відповідачем зобов`язань визначений не був, тому відсутні правові підстави вважати відповідача таким, що прострочив виконання грошових зобов`язань згідно із нормами статті 614 ЦК України. 
Щодо судових витрат відповідач вказує на те, що спір фактично виник внаслідок неналежного повідомлення відповідача, з урахуванням добровільного погашення основної суми боргу до ухвалення рішення суду та відсутності прострочення, судові витрати підлягають покладенню на позивача, оскільки саме неналежне виконання позивачем обов`язку щодо належного повідомлення спричинило виникнення спору. 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ
Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно з частиною 2 статті 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль".
В подальшому змінено тип товариства з Публічного Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 “Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства “Криворіжтепломережа” до Державного підприємства “Криворізька теплоцентраль” до ДП “Криворізька теплоцентраль” передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (нове найменування Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку № 18 по вул. Січеславська у м. Кривий Ріг є Акціонерне товариство “Криворізька теплоцентраль”.
Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом 06.08.1998, зареєстрованого в реєстрі №2-5405 вбачається, що власником приміщення загальною площею 130, 3 м2 вбудованого в перший поверх житлового будинку за адресою: вул. ХХ партз`їзду 14 (після перейменування Миколи Зінчевського) у місті Кривий Ріг є Приватне підприємство «СЕРВІС-ГАРАНТ».
Відповідно до акта обстеження інженерних систем нежитлового приміщення з індивідуальним опаленням у житловому будинку від 17.11.2021, нежитлове приміщення в будинку 14 по вул. Миколи Зінчевського у місті Кривий Ріг, від`єднано від внутрішньбудинкової системи опалення. Транзитний трубопровід наявний. 
Однак, власник нерухомого майна, обладнаного індивідуальними джерелами опалення зобов`язаний здійснювати оплату на постачання теплової енергії, яка складається: з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. 
АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. ЗУ «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.
Вказаним Законом також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що власниками багатоквартирного будинку № 14 по вул. Миколи Зінчевського у місті Кривий Ріг протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору на адресу позивача надсилалося рішення про обрання моделі договірних відносин.
Таким чином, 01.11.2021 Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Приватним підприємством "СЕРВІС-ГАРАНТ" фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії № 3260/жб, відповідно до пункту 5 якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.
Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 договору).
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця (пункт 2 договору).
Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.
Відповідно до пункту 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.
Відповідно до пункту 30 вказаного договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830,
- в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про які розміщується на веб-сайті виконавця.
Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. 
Споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) (пункт 41 договору). 
Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності.
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п.п. 51, 52 договору).
Факт поставки теплової енергії у період листопад 2023 по березень 2025 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок 14 по вул. Миколи Зінчевського у місті Кривий Ріг: акт № 874 від 16.11.2023 про подачу теплоносія; акт б/н від 28.03.2024 про припинення подачі теплоносія, акт № 867 від 18.12.2024 про подачу теплоносія, акт № 512 від 27.03.2025 про припинення подачі теплоносія.
Подача та припинення подачі теплоносія здійснювалося на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону, а саме:
- рішення Виконкому Криворізької міської ради від 20.09.2023 № 1162 “Про початок опалювального сезону 2023/2024 років”;
- рішення Виконкому Криворізької міської ради від 18.03.2024 № 339 “Про закінчення опалювального сезону 2023/2024 років”;
- рішення Виконкому Криворізької міської ради від 20.09.2024 № 1157 “Про початок опалювального сезону 2024/2025 років”;
- рішення Виконкому Криворізької міської ради від 24.03.2025 № 401 “Про закінчення опалювального сезону 2024/2025 років”.
В будинку 14 по вул. Миколи Зінчевського у м. Кривому Розі встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом вводу в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 21.10.2016, актом про технічний огляд приладів обліку теплової енергії від 09.09.2020, від 04.11.2024 та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 28.07.2020, від 24.10.2024. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення.
Як зазначає позивач, що відповідно до акта обстеження інженерних систем нежитлового приміщення з індивідуальним опаленням у житловому будинку від 17.11.2021, нежитлове приміщення в будинку 14 по вул. Миколи Зінчевського забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела опалення.
Проте, згідно вказаних вище нормативно-правових приписів, власник нерухомого майна, обладнаного індивідуальними джерелами опалення зобов`язаний здійснювати оплату на постачання теплової енергії, яка складається: з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та рахунків-фактур за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Зінчевського, 14 споживачем за період з листопада 2023 по березень 2025 спожито теплову енергію на загальну суму 18 383, 54 грн та отримано послуги за абонентське обслуговування за період з 01.04.2023 по 31.03.2025 на загальну суму 200, 16 грн. 
Всі вищенаведені акти надсилалися відповідачеві засобами поштового зв`язку, проте підписані ним не були. Окрім того, на виконання п. 33 Типового договору позивач на адресу відповідача надсилав рахунки на оплату спожитої теплової енергії та послуги з абонентського обслуговування.
Позивач вказує на те, що у лютому 2025 ним здійснено перерахунок на суму 2 670, 70 грн. Крім того, відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості на загальну суму 3 949, 96 грн, що підтверджується довідкою про відображення оплати в реєстрах бухгалтерського обліку). 
Таким чином, заборгованість відповідача на час розгляду справи складає у розмірі 11 963, 04 грн, з яких: 11 779, 56 грн – заборгованість за спожиту теплову енергію, 183, 48 грн – заборгованість за абонентське обслуговування. 
Доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості суду не надано. 
За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 45 типового договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 01.01.2024 по 28.01.2026 в сумі 708, 76 грн. 
На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01.01.2024 по 28.01.2026 у розмірі 1 870, 74 грн, а також 3% річних за загальний вказаний період в сумі 581, 93 грн.
Вказані обставини і стали причиною виникнення спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ
Щодо правовідносин сторін
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
За матеріалами справи судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України, а саме - договором постачання теплової енергії.
Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017, "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, та іншими нормативно-правовими актами.

Щодо суми основного боргу та плати за абонентське обслуговування
Послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) належать до комунальних послуг.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09.11.2017 передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі в залежності від кількості поверхів будівлі. Частка споживання будівлі за даною адресою складає 14% (Розділ ІІІ п.2 Методики № 315). Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за критеріями приміщень згідно з додатком 1 до Методики № 315 пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів.
Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі для індивідуального теплового пункту без регулювання за погодними умовами – 15% та розподіляється між усіма споживачами будівлі (Розділ V п. 1,2 Методики № 315).
З 01.01.2022 року внесено зміни до Методики №315, відповідно до Розділу IV, п. 8 Методики № 315, який визначає обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку, що складає для 1-5 поверхових будинків 25%.
Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляються між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень (Розділ IV п. 12 Методики №315).
Обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення і транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення визначається відповідно до Розділу II пункт 2.
Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії, включає, зокрема, обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання та розподіляється між всіма споживачами пропорційно опалюваній площі квартири.
Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання” обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. 
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Тому, співвласники квартир та нежитлових приміщень повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Відповідач не заперечив та не спростував факту надання йому позивачем послуг з постачання теплової енергії у період з листопада 2023 по березень 2025.
Тож, за наявними у справі доказами суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав своє зобов`язання за договором із поставки відповідачу теплової енергії у вказаний період, у зв`язку з чим у відповідача виникло зустрічне зобов`язання по оплаті вартості отриманої ним теплової енергії.
Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту закріплені в частині першій статті 526 Цивільного кодексу України.
За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на положення укладеного сторонами договору визначено, що споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).
Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитої ним теплової енергії та плати за абонентське обслуговування є такими, що настали.
За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач у порушення умов договору не здійснив повних та своєчасних розрахунків із позивачем, у зв`язку з чим зі сторони відповідача має місце неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором.
Згідно з розрахунком позивача сума заборгованості відповідача за поставлену йому теплову енергію на час звернення до суду становила 11 779, 56 грн та плата за абонентське обслуговування у розмірі 183, 48 грн.
Згідно з наданими відповідачем поясненнями, відповідач не заперечував наявність заборгованості за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, однак зазначив, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, сума боргу була значно меншою, у зв`язку зі сплату відповідачем сум заборгованості у розмірі 1 500 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: № 425 від 17.12.2025 на суму 500 грн, № 453 від 18.01.2026 на суму 1000 грн.
Таким чином, станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду (17.02.2026), заявлена до стягнення суми заборгованості у загальному розмірі 11 963, 04 грн була частково погашена, а саме у розмірі 1 500 грн, тому заборгованість у зазначеній частині заявлена позивачем безпідставно і задоволенню не підлягає.
З огляду на подані відповідачем до суду докази, після відкриття провадження у справі, відповідач здійснив часткову оплату заборгованості в розмірі 10 500 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 467 від 03.03.2026 на суму 10 500 грн, що в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, є підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 10 463,04 грн (11 963, 04 – 1 500).

Щодо суми пені 
Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до пункту 45 договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати за теплову енергію, позивач розрахував та просить суд стягнути суму пені в загальному розмірі 708, 76 грн, яка розрахована за період прострочення оплати з 01.01.2024 по 28.01.2026 (по кожному акту окремо). 
Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Господарський суд враховує, що Господарський кодекс України втратив чинність 28.08.2025 на підставі Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб", але був чинним в період виникнення спірних правовідносин.
Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме позивачем при розрахунку не враховано приписи ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.
Згідно з підрахунками суду, пені за визначений позивачем період з урахуванням приписи ч.6 ст.232 Господарського кодексу України складає у загальному розмірі 216, 29 грн 
Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 216, 29 грн. 

Щодо суми 3 % річних та інфляційних втрат
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 870, 74 грн та 3 % річних у розмірі 581, 93 грн за загальний період з 01.01.2024 по 28.01.2026.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, суд встановив, що заявлена до стягнення сума вказаних нарахувань є правильною.

Щодо заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Заперечення відповідача з посиланням на те, що рахунки на оплату наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії він одержав лише після звернення з листом № 9 від 11.12.2025, і до отримання зазначених рахунків в нього не виникав обов`язок щодо здійснення оплати, суд вважає безпідставними, адже, рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора згідно зі ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність такого рахунку у відповідача не звільняє останнього від обов`язку оплати за поставлений товар та не виключають відповідальність боржника за порушення цього зобов`язання. 

СУДОВІ ВИТРАТИ
В силу приписів ст. 129 ГПК України, витрати позивача на оплату судового збору покладаються на відповідачів пропорційно розміру вимог, за якими провадження у справі закрито за відсутністю предмету спору, та підлягають стягненню з останніх в рівних частинах. Решта судових витрат покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості у загальному розмірі 10 463, 04 грн.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "СЕРВІС-ГАРАНТ" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколи Зінчевського, 14, код ЄДРПОУ 21883334) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, код ЄДРПОУ 00130850) пеню в розмірі 216, 29 грн, 3 % річних в розмірі 581, 93 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 870, 74 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 889, 58 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко