УХВАЛА

12 червня 2026 року
м. Київ

справа № 335/5661/18
провадження № 61-7704ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,
Зайцева А. Ю.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал» на постанову Запорізького апеляційного суду від 15 квітня 2026 року у справі за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал» про визнання недійсним окремого пункту договору,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал» (далі - ТОВ «АН «Арсенал») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 38 720,68 грн, 3% річних у розмірі 445,20 грн, а також судові витрати. 
23 липня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя ухвалив заочне рішення, яким позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АН «Арсенал» суму боргу за договором № 499 р від 11 травня 2017 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних станом на 20 травня 2018 року у розмірі 39 165,88 грн, судові витрати за сплати судового збору в розмірі
1 726,00 грн.
У лютому 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі.

Орджонікідзевськийрайонний суд м. Запоріжжя ухвалою від 05 травня
2020 року скасував заочнерішення Орджонікідзевського районного суду
м. Запоріжжя від 23 липня 2018 року тапризначив розгляд справив порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань.

Крім того,    ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції іззустрічним позовом до ТОВ «АН «Арсенал», у якому просив визнати недійсним підпункт 2.2.3. пункту 2.2 договору № 499р від 11 травня 2017 року про надання послуг, пов`язаних із продажем об`єкта нерухомості.
31 липня 2025 року Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яким позов ТОВ «АН «Арсенал» у цій справі задовольнив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АН «Арсенал» суму боргу за договором № 499р від 11 травня 2017 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних станом на 20 травня 2018 року у розмірі 39 165,88 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762,00 грн.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «АН «Арсенал» про визнання недійсним окремого пункту договору відмовив.
Запорізький апеляційний суд своєю постановою від 15 квітня 2026 року скасував рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від
31 липня 2025 року та ухвалив у цій справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «АН «Арсенал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовив. Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав недійсним підпункт 2.2.3 пункту 2.2. договору № 499р від 11 травня 2017 про надання послуг, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АН «Арсенал», пов`язаних із продажем об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , площею 46 кв. м.
08 червня 2026 року ТОВ «АН «Арсенал» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд», у якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 15 квітня 2026 року та залишити в силі рішення Вознесенівського районного суду
м. Запоріжжя від 31 липня 2025 року .
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом спору у цій справі є вимога немайнового характеру про визнання недійсним окремого пункту договору (зустрічний позов), яка не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, та вимоги за первісним позовом майнового характеру про заборгованості в розмірі 39 165,88 грн, що станом на 01 січня 2026 року не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
(3 328,00 грн х 80 = 266 240,00грн).
З огляду на зазначене вище, ця справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням і, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалене у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал» на постанову Запорізького апеляційного суду від 15 квітня 2026 року у справі за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Арсенал» про визнання недійсним окремого пункту договору.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

І. А. Воробйова

А. Ю. Зайцев