Справа № 157/1178/25
Провадження №2-а/157/11/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 травня 2026 року 	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
в складі головуючого – судді Гамули Б.С.,
з участю секретаря судового засідання Зеленка В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащук Захар Іванович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащук З.І., про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Позов мотивовано тим, що поліцейський Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області сержант поліції Пащук З.І. 02 червня 2025 року виніс щодо ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4878668. Вказану постанову позивач фактично отримав 01 липня 2025 року при ознайомленні його захисника з матеріалами адміністративної справи №157/1036/25. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач нібито 02 червня 2025 року о 22 годині 10 хвилин у селі Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області по вулиці Незалежності керував автомобілем марки ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія при собі та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб і поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ПДР та в чому поліцейський вбачає ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до постанови поліцейський прийняв рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. ОСОБА_1 стверджує, що інкримінованого йому діяння він не вчиняв і таке цілком оспорює, поліцейський жодних постанов у його присутності не виносив, він власним підписом її не засвідчував, а той підпис, що міститься в оспорюваній постанові та який начебто внесено від його імені, зробив не ОСОБА_1 , а інша особа. Зміст оскаржуваної постанови позивачу також не оголошувався, права, передбачені нормами Конституції України та КУпАП, не роз`яснювались, а розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та взагалі без його повідомлення про дату та часу такого розгляду. Процедура розгляду справи відбувалася в непередбаченому законом порядку. Поліцейський суть правопорушення ОСОБА_1 не роз`яснював і взагалі не повідомляв позивача про розгляд справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач звертає увагу, що оскаржувана постанова не підкріплена жодним доказом вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а наведене в ній твердження про відеозапис із нагрудної камери поліцейського не може безумовно свідчити про його існування при тому, що ОСОБА_1 у вказані в постанові день і час автомобілем не керував, а аудіозаписи, відомості про свідків та очевидців такої події об`єктивно відсутні. Отже, на переконання сторони позивача, поліцейський належним чином не виконав свій обов`язок щодо збирання доказів, закріплений у ч. 2 ст. 251 КУпАП, та обов`язок належного оформлення адміністративних матеріалів, а це, в свою чергу, свідчить про недоведеність обставин, викладених в оскаржуваній постанові і, відповідно, недоведеність складу й події інкримінованого позивачу правопорушення, тому вважає оскаржувану постанову серії ЕНА №4878668 від 02 червня 2025 року незаконною, протиправною, такою, що містить неправдиву інформацію, яка не підкріплена жодним належним і допустимим джерелом фактичних даних і не відповідає дійсності, а також складеною з очевидними, грубими порушеннями чинного законодавства України та об`єктивною відсутністю будь-яких доказів події правопорушення.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4878668 від 02 червня 2025 року, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по справі.
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача Колєснік Б.В. у судове засідання не з`явилися, подали заяву, у якій просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області Понедільник Е.А. та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащук З.І. у судове засідання не з`явилися.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.
У судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащука З.І. серії ЕНА №4878668 від 02 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 гривень.
Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він 02 червня 2025 року о 22 год 52 хв на вулиці Незалежності в с. Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області керував автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб і поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається за встановленою законом процедурою, недотримання якої тягне недійсність прийнятих у справі рішень.
На долученому до справи відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано рух легкового автомобіля марки «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_1 , його зупинку та розмову поліцейських із водієм. У ході розмови працівники поліції з`ясували особу водія та запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, повідомивши про наявність ознак алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, поліцейський Пащук З.І. склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, який оголосив особі на місці зупинки транспортного засобу. Водночас, на відеозаписі відсутній фрагмент, де б поліцейський ОСОБА_2 повідомляв водієві про намір притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування. Відеозапис не містить повідомлення поліцейським водія про розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснення особі прав, передбачених ст. 268 КУпАП, процедури розгляду справи й винесення оскаржуваної постанови. З наведеного слідує, що поліцейський не дотримався передбаченого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленого статтями 279, 280, 285 КУпАП, та позбавив особу можливості участі в ній, а також можливості скористатися своїми процесуальними правами, зокрема правом захищатися від пред`явленого обвинувачення. Таким чином, оскільки розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП фактично не відбулося, тому винесена щодо нього постанова не може вважатися законною та підлягає скасуванню.
Пунктом 3 частини 1 статті 288 КУпАП визначено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1, 2 та 6 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Частиною 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Про це вказує Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).
У судовому засіданні встановлено, що розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відбулося, порядок зібрання, дослідження й належного аналізу доказів порушено, отже факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення у встановленому законом порядку не доведено, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушень.
У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 484 гривень 48 копійок.
Водночас, суд вважає необґрунтованою завищеною суму заявлених позивачем витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 6000 гривень.
Так, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач подав до суду такі документи: договір про надання правничої допомоги №416 від 26.06.2025, акт про надання правничої допомоги №1 від 03.07.2025, прибутковий касовий ордер №166 від 03.07.2025 та квитанція до прибуткового касового ордеру №166 від 03.07.2025, згідно з якими вартість послуг із надання правничої допомоги становить 6000 гривень.
Суд, вирішуючи питання про визначення розміру й стягнення витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, в цьому випадку постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Фактично позовні вимоги обґрунтовані в кількох абзацах, решту позову складає виклад законодавства та судової практики. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
За таких обставин суд вважає, що позивач завищив витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн, належним чином такий їх розмір не обґрунтував, який становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 3000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд 
ухвалив:
Позов задовольнити повністю.
Постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащука Захара Івановича від 02 червня 2025 року серії ЕНА №4878668 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.
Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області, вулиця Володимира Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, 43025, код в ЄДРПОУ 40108604; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пащук Захар Іванович, вулиця Шевченка, 6, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501. 

Головуючий:	Б.С. Гамула