Справа № 139/104/26
Провадження № 2/139/94/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі: 
головуючого - судді Ліщини Т.П.,
з участю секретаря судових засідань Погорної В.С., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (у тексті також ТОВ «Слон Кредит», товариство, кредитодавець) до відповідача ОСОБА_1 (у тексті також ОСОБА_1 , позичальник, споживач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
23.02.2026 представник позивача адвокат Кушнір С.Л. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.03.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2176739 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» (у тексті також кредитний договір, договір), в межах якого ОСОБА_1 надано кредит у гривні в розмірі 32000,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу грошових коштів на її платіжну картку № НОМЕР_1 ??????5685, які відповідач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 1.1. договору він укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, із застосуванням електронного підпису уповноваженої особи кредитодавця і електронного підпису одноразового ідентифікатора позичальника, в передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» порядку.
ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит в обумовленому договором розмірі.
В свою чергу ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснила лише один платіж 22.04.2025, після чого припинила повертати грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими платежами, у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість в сумі 85519,99 грн, з яких 31999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 53520,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом.
Незважаючи на вимогу кредитодавця від 28.10.2025 № 1-19 щодо дострокового повернення споживчого кредиту, позичальник всупереч умовам договору не виконала свої зобов`язання, оскільки не здійснила погашення існуючої заборгованості, у зв`язку з чим позивач просить суд її стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.
Ухвалою від 26.02.2026 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 11, 12), а її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цього ж дня копія даної ухвали надіслана відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її зареєстрованого місця проживання, однак 11.03.2026 повернулася до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 16, 17).
18.03.2026 суд вирішив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановив відповідну ухвалу (а. с. 18), а судове засідання призначив на 22.04.2026 (зворот а. с. 18). 
19.03.2026 на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду (а. с. 20).
Копії ухвал від 26.02.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі і від 18.03.2026 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судова повістка про виклик до суду в цивільній справі 19.03.2026 надіслані ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресами її зареєстрованого та фактичного місця проживання, однак 31.03.2026 та 14.04.2026 поштові відправлення повернулися до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 30 -33).
Позивачеві та його представникові зазначені процесуальні документи надіслані та доставлені в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 01.03.2026 і 22.03.2026 (а. с. 14, 21, 22). В судове засідання 22.04.2026 позивач та його представник не з`явилися, при тому що про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а. с. 21, зворот а. с. 21).
Відповідач в судове засідання 22.04.2026 не з`явилася, при тому що про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином; про причини неявки суд не повідомила; клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Відзив на позовну заяву або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. 
Згідно з ч. 8 ст. 178 і абз. 1 ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з цим, згідно з положеннями зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У зв`язку з наведеним суд ухвалив проводити розгляд справи в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання. За вказаних обставин, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, оцінивши докази за правилами, передбаченими ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України, суд установив наступне та дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 21.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладений договір № 2176739 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний», який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором В129.
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються інші сторони цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 12.08.2022 у справі № 234/7297/20, від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 561/77/19 від 16.12.2020 зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
На виконання ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору кредитодавець надав позичальнику паспорт споживчого кредиту, який ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором А430.
Відповідно до п. 1.3. кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 32000,00 грн. Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору (п. 1.4. договору).
Згідно з п. 1.5. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти у наступних розмірах та відповідно до наступних умов. 
Підвищена процентна ставка становить 15 % в день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день, в якому надано кредит) (п/п. 1.5.1. договору).
Стандартна процентна ставка становить 3 % в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 19.04.2025 (включно) (п/п. 1.5.2. договору).
Знижена процентна ставка становить 1,8 % в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 19.04.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою протягом періоду її дії до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п/п. 1.5.2.1. договору).
Пільгова процентна ставка становить 0,75 % в день і застосовується з 20.04.2025 (включно) до останнього дня строку кредиту включно (п/п. 1.5.3. договору).
Денна процентна ставка на дату укладення договору складає 0,971 % в день, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; 0,874 % в день, якщо застосовано знижену процентну ставку протягом періоду її дії (п. 1.7. договору).
Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок споживача, уключаючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 ??????5685 (п. 2.1. договору).
У п. 2.2. договору сторони узгодили, що сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту 21.03.2025 або 22.03.2025.
Також у п/п. 6.4.1., 6.4.2. договору сторони передбачили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі: 3200,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та або неналежного виконання, і у розмірі 640,00 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 143840,00 грн, за зниженою - 132704,00 грн (п/п. 1.10.1, 1.10.2. договору).
Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит доведено до ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, дати платежів.
На виконання зобов`язань за кредитним договором № 2176739 від 21.03.2025 позивач у цей же день перерахував на банківську карту № НОМЕР_2 , реквізити якої відповідач надала під час укладення зазначеного договору, грошові кошти в сумі 32000,00 грн, які за ініціативою ТОВ «Слон Кредит» перераховані ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек», яке на підставі договору з ТОВ «Слон Кредит» здійснює послуги з переказу грошових коштів.
Відповіддю AT КБ «ПриватБанк» від 18.03.2026 № 20.1.0.0.0/7-260309/70562-БТ, наданою на виконання ухвали від 26.02.2026 підтверджується, що в зазначеному банку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 емітована банківська платіжна картка № НОМЕР_2 . 21.03.2025 на дану платіжну картку зараховано кошти в сумі 32000,00 грн.
Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «Слон Кредит» довів виконання свої зобов`язань за кредитним договором перед відповідачем ОСОБА_1 , надавши їй кредит в сумі 32000,00 грн. Натомість доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем з повернення отриманих в кредит коштів та нарахованих процентів за користування ними матеріали справи не містять.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2176739 від 21.03.2025 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 101519,99 грн, з яких: 31999,99 грн - заборгованість по тілу кредиту, 53520,00 грн - заборгованість по відсотках, 16000,00 грн - заборгованість по штрафу. Також з даного розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 22.04.2025 здійснила часткову оплату тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами в розмірі 22224,01 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічна правова позиція висловлена в п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, де зазначено, що «Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами». У постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц зазначено, що «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Пунктом 5.4. договору передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу споживача, зазначену в договорі (або окремо надану споживачем товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані споживача, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені споживачем), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання споживачем повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку споживач повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов цього договору, така вимога товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що споживач усунув порушення умов договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від товариства вищезазначеної вимоги, у споживача буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення споживачу вимоги та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги. В іншому разі, вимога залишається дійсною, а споживач зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги, повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.
Вимогу кредитодавця від 28.10.2025 № 1-19 щодо дострокового повернення споживчого кредиту, надіслану позичальнику 03.11.2025, вона не виконала.
У позовній заяві ТОВ «Слон Кредит» просить стягнути з ОСОБА_1 лише тіло кредиту та проценти за користування нею кредитними коштами у період з 21.03.2025 по 01.12.2025 в розмірі 85519,99. 
Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним кредитним договором, відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови договору. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). 
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення наведеної норми закону, правочин вважається вчиненим в електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (ч. 1 ст. 7 Закону).
Юридична сила та допустимість електронного підпису чи печатки як доказу не можуть бути заперечені виключно на тій підставі, що вони мають електронну форму або не відповідають вимогам до кваліфікованих електронних підписів чи печаток (абзац 1 ч. 7 ст. 17 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Нормами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Тобто зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів на умовах договору.
Частинами 1, 2 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Таким виконанням щодо кредитних правовідносин є повернення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, з дотриманням встановлених законодавством або визначених договором умов, якими у кредитних договорах є повернення, строковість, платність.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, внесені зміни до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100 %, де: ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Таким чином, після набрання 24.12.2023 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки становить 1 %. При цьому, даним Законом визначено перехідний період, протягом якого: з 24.12.2023 до 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки становить 2,5 %, з 23.04.2024 до 19.08.2024 - 1,5 %, з 20.08.2024 - 1 %.
Враховуючи, що договір № 2176739 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» укладений 21.03.2025, то нарахування процентів повинно було здійснюватися з урахуванням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за перший день користування кредитом (21.03.2025) проценти нараховані за підвищеною ставкою 15 % в день; у період з 22.03.2025 до 19.04.2025 (включно) проценти нараховані за зниженою ставкою 1,8 % в день; за кожен день користування кредитом у період з 20.04.2025 до 01.12.2025 - за пільговою ставкою 0,75 %. 
При тому, починаючи з 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит повинен становити не більше 1 %, у зв`язку з чим нарахування позивачем процентів у більшому розмірі, ніж встановлений законодавством максимальний розмір, є неправомірним.
За вказаних обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка складається із неповерненого тіла кредиту в розмірі 31999,99 грн і нарахованих процентів у такому розмірі:
- за 21.03.2025 – 320,00 грн (1 % від суми кредиту 32000,00 грн);
- за період з 22.03.2025 до 19.04.2025 (29 днів) в сумі 9280,00 грн (1 % (320,00 грн) у день від суми кредиту 32000,00 грн);
- за період з 20.04.2025 до 01.12.2025 (226 днів) в сумі 54240,00 грн (0,75 % (240,00 грн) у день від суми кредиту 31999,99 грн).
Згідно наведених розрахунків з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 73615,99 грн (32000,00 грн - тіло кредиту + 63840 грн (320,00 + 9280,00 + 54240,00) - проценти (враховуючи часткову сплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та процентів 22224,00 грн, з відповідача підлягає стягненню: 31999,99 грн - тіло кредиту і 41616,00 грн - нараховані проценти = 73615,99 грн). 
Отже позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Слон Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 73615,99 грн, що становить 86,08 % від ціни позову.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.
ТОВ «Слон» пред`явило в суд позов до ОСОБА_1 з ціною 85519,99 грн, сплативши судовий збір в розмірі 2662,40 грн (а. с. 5). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 73615,99 грн, що становить 86,08 % від його ціни. Тому і компенсація судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви становить 86,08 % або 2291,79 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 639, 1046 - 1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76 - 81, 141, 223, 247, 263 - 265, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, законами України «Про електронну комерцію», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про споживче кредитування», суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», код ЄДРПОУ 42350798, заборгованість за договором № 2176739 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 21 березня 2025 року в розмірі 73615 (сімдесят три тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 99 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», код ЄДРПОУ 42350798, судовий збір в розмірі 2291 (дві тисячі двісті дев`яносто одна) гривня 79 копійок.
Рішення може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», код ЄДРПОУ 42350798, місцезнаходження: 03062, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 90-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Тарас ЛІЩИНА