ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13199/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року (суддя Єфанова О.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 19.12.2025 року) у адміністративній справі №160/13199/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати до страхового стажу певні періоди роботи, зобов`язання здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії за віком, суд –
в с т а н о в и в:
У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі по тексту – відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №047050026448 від 13.03.2025 року про відмову йому в призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу наступні періоди роботи: період проходження військової служби з 26.04.1980 року по 21.05.1982 року, та періоди роботи: з 01.07.2000 року по 05.10.2000 року, з 15.03.2001 року по 30.06.2005 року та з 01.07.2005 року по 10.10.2005 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення: 18.01.1979 року; зобов`язати відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату йому пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 29.04.2022 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №047050026448 від 13.03.2025 року про відмову ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за віком зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу наступні періоди роботи: період проходження військової служби з 26.04.1980 року по 21.05.1982 року, та періоди роботи: з 01.07.2000 року по 05.10.2000 року, з 15.03.2001 року по 30.06.2005 року та з 01.07.2005 року по 10.10.2005 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення: 18.01.1979 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.03.2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, зазначивши обов`язок Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та нарахувати пенсію за віком, врахувавши неправомірно невраховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області періоди трудової діяльності з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 29.04.2022 року. Апелянт посилаючись на п.146.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, зазначив, що 28.04.2022 року йому виповнилося 60 років; вважав, що оскільки, він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 він має право претендувати на пенсію за віком при наявності 29 років страхового стажу при досягненні віку 60 років. Згідно довідки від 10.01.2024 року №1208-5003088286 він перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб з сел. Заозерне Євпаторійського району АР Крим; фактично приживає в м. Кам`янське Дніпропетровської області. Апелянт зазначив, що він неодноразово (тричі у 2024 році та в 2025 році) звертався зо пенсійного органу про призначення пенсії, однак, пенсійний орган йому відмовляв у призначенні пенсії. 
З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 05.03.2025 року у віці 62 роки подав заяву про призначення пенсії за віком; до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 26.04.1980 року по 21.05.1982 року, оскільки відсутня дата видачі військового квитка. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того 05.03.2025 року з метою призначення пенсії за віком через Відділ обслуговування громадян №8 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Заява за принципом екстериторіальності, 13.03.2025 року розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області т рішенням №047050026448 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з недостатністю страхового стажу (29 років); страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 2 місяці 19 днів; до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 18.01.1979 серії НОМЕР_2 : період проходження військової служби з 26.04.1980 року по 21.05.1982 року, оскільки відсутня дата видачі військового квитка; з 01.07.2000 року по 05.10.2000 року, з 15.03.2001 року по 30.05.2005 року, з 01.07.2005 року по 10.10.2005 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відсутні дані про трудові відносини за цей період. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався статтями 20, 24, ч.1ст.45, ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; постановами Кабінету Міністрів України №1854 від 12.12.2002 року та №303 від 12.03.2003 року; п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1; п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та прийшов до висновку про те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії; формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист». Суд зазначив, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану. Несвоєчасне виконання роботодавцем обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило ОСОБА_1 соціальної захищеності. Суд врахував, що ОСОБА_2 за призначенням пенсії він звернувся 05.03.2025 року, тому його вимоги про призначення пенсії з 29.04.2022 року є безпідставними.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 10.01.2024 року №1208-5003088286; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 
Встановлено, що ОСОБА_1 05.03.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Встановлено, що за принципом екстериторіальності, заява ОСОБА_1 13.03.2025 року розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та рішенням №047050026448 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недостатністю страхового стажу (29 років). Як вбачається з рішення пенсійного органу, страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 2 місяці 19 днів; до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 18.01.1979 року: період проходження військової служби з 26.04.1980 року по 21.05.1982 року, оскільки відсутня дата видачі військового квитка; з 01.07.2000 року по 05.10.2000 року, з 15.03.2001 року по 30.05.2005 року, з 01.07,2005 року по 10.10.2005 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відсутні дані про трудові відносини за цей період.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 26.04.1980 року по 21.05.1982 року проходив військову службу в Радянській Армії (військовий квиток № НОМЕР_4 );працював: 01.09.1999 року – в ПВП «Експрес-Імпекс» на генерального посаді директора (наказ від 01.09.1999 року№33-п); 05.10.2000 року звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (наказ від 05.10.2000 року №11-п); 09.10.2000 року згідно рішення позачергових загальних зборів акціонерів обраний головою правління – генеральним директором (протокол борів від 05.10.2000 року , наказ від 09.10.2000 року №158); 14.03.2001 року звільнений згідно ст.38 КЗпП України(наказ від 26.04.2001 року №63); 15.03.2001 року прийнятий на посаду генерального директора ПВП «Експрес-Імпекс» (наказ від 15.03.2001 року №12-к); 30.06.2005 року звільнений відповідно до ст.38 КЗпП України (наказ від 30.06.2005 року №35-к); 01.07.2005 року прийнятий на посаду генерального директора ПППК ЦГхТ «Геохімтех» (наказ від 01.07.2005 року №4-к); 10.10.2005 року звільнений відповідно до ст.38 КЗпП України (наказ від 10.10.2005 року №15-к).
Згідно форми РС-право пенсійним органом не зараховано до страхового стажу вищевказаний період проходження військової служби та періоди роботи.
Згідно довідки від 23.04.2025 року №4/38, виданій ІНФОРМАЦІЯ_3 молодший сержант ОСОБА_1 , 1962 року народження, проходив службу у рядах Збройних Сил в період з 26.04.1980 року по 21.05.1982 року. 
Відповідно до частин 1, 4 ст.24, ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - до 32 років.
Відповідно до статей 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. До стажу роботи зараховується військова служба незалежно від місця проходження служби.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пунктів 1.1, 2.3, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 року трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження). При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до ч.6 ст.20, ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану. Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду його роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків. Згідно м матеріалів справи ОСОБА_1 за призначенням пенсії звернувся 05.03.2025 року. Суд враховує, що ОСОБА_1 не перебував у зоні бойових дій, що могло перешкоджати йому звернутися своєчасно до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. 
Суд вважає, що у даній справі ефективним захистом порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути його заяву від 05.03.2025 року та вирішити питання про призначення пенсії за віком згідно висновків суду. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року у адміністративній справі №160/13199/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова