Провадження № 3/537/704/2026
Справа № 537/3214/26

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2026 року     м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі головуючої судді Мурашової Наталі Валентинівни, за участі секретаря Дейнеки В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов з Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 18.11.2024 року органом 5348, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
у с т а н о в и в:
07 травня 2026 року о 01 год. 40 хв. в м. Кременчук Полтавської області по вул. Івана Приходька, буд.93, ОСОБА_1 в порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager, результат позитивний – 2,05‰.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вину визнає, просить суворо не карати та розстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.1 та ст.8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. 
Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. 
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.9.а ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9.а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №659215, складеному 07 травня 2026 року інспектором взводу 1 роти 3 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Бережним В.М. підтверджується наступними доказами.
Результатом тесту на алкоголь за допомогою Alcotest DRAGЕR 7510, прилад ARND-0008, тест №322, з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких ОСОБА_1 на час проведення тесту 07.05.2026 року о 01:59:45 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 2,05‰.
Рапортом інспектора взводу 1 роти 3 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кушніра І., з якого вбачається, що 07 травня 2026 року о 01 год. 40 хв. перебуваючи у складі екіпажу «Залік-101» під час несення служби спільно із капітаном поліції Бережним В.М. за адресою: м. Кременчук, вул. Івана Приходька, буд.93, на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинили транспортний засіб ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_3 . Водієві представилися, назвали причину зупинки, повідомили про відеозйомку на нагрудні бодікамери, встановили особу водія за допомогою бази ІПНП як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , роз`яснили права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Під час спілкування у ОСОБА_1 виявили ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Водію запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest або в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки. Результат огляду на приладі Drager Alcotest 7510, ARND-0008 - позитивний та становить 2,05‰. За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №659215 за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.9.а ПДР, постанову серії ЕНА №7151017 за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення вимог 2.1.ґ ПДР, постанову серії ЕНА №7151032 за ч.2 ст.126 КУпАП за порушення вимог п.2.1.а ПДР. ОСОБА_1 відсторонено від подальшого керування транспортним засобом. 
Постановами про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7151017, серії ЕНА №7151032 від 07 травня 2026 року, якими ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. Даних щодо оскарження постанов матеріали справи не містять та ОСОБА_1 не надав. Дані докази суд вважає такими, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 07 травня 2026 року о 01 год. 40 хв.
Довідкою відділення адміністративної практики Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції від 07.05.2026 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія. Протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.
Події зазначені у рапорті працівника поліції об`єктивно підтверджені поданими відеозаписами, на яких зафіксоване правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Працівники поліції провели відеозйомку вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його оформлення з дотриманням положень ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року за №28/32999. Матеріали відеозапису з камер долучені до протоколів про адміністративне правопорушення.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 володів та керував автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер правопорушення, особу правопорушника.
Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
У ст.30 КУпАП визначено порядок позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Так, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, що підтверджено довідкою відділення адміністративної практики Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області від 07 травня 2026 року, тому він не є водієм, а є іншою особою, яка керувала транспортним засобом, оскільки відповідне право йому НЕ надавалося.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції закону за вчинене ним правопорушення без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки відповідне спеціальне право йому не було надано.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Щодо розстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Питання виконання постанов про накладення адміністративних стягнень регулюються Розділом V КУпАП. Зокрема приписами статі 299 цього Кодексу визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.
При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно ч.2 ст.301 та ст.304 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість звернення до суду із заявою про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Водночас, подібну можливість надає засудженим Кримінальний кодекс України. Так, згідно ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Пункт 4 Рішення Ради суддів України від 8 червня 2017 року № 34 передбачає, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, під дію кримінального аспекту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підпадають порушення Правил дорожнього руху, у відношенні яких передбачено накладення штрафу чи обмеження у праві керування автомобілем («Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), п.182).
Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено покарання у виді штрафу розміром 17 000,00 грн., то вказана справа про адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.
Частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. 
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Незважаючи на відсутність вичерпного законодавчого переліку підстав для надання відстрочки, розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, суд, керуючись критерієм настання обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення, у кожній конкретній справі з врахуванням всіх особливостей ситуації, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази.
Крім того, варто зазначити, що відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується в першу чергу з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, адміністративне стягнення не має на меті лише кару, воно не має стати для особи непосильним тягарем, адже в такому разі справжня його мета не буде досягнута.
Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, в останній раз Указом Президента України від 27 квітня 2026 року №342/2026 з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Отже, з 24.02.2022 на всій території України діє особливий період.
На підставі вищевикладеного, враховуючи майновий стан та стан здоров`я ОСОБА_1 , а також розмір штрафу призначений судом як адміністративне стягнення, введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, що є особливим періодом, та очевидно ускладнює життя громадян України, суд приходить до висновку, що сплата ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000,00 грн. одним платежем становитиме для нього надмірний тягар, тому заява про розстрочку виконання постанови суду щодо сплати штрафу підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284, 301, 304, 307, 308 КУпАП, суд 
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника ОСОБА_1 стягується подвійний розмір штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. 
Стягнути з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу – задовольнити.
Розстрочити виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 15 червня 2026 року по справі №537/3214/26, провадження №3/537/704/2026, в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, строком на десять місяців зі сплатою штрафу частинами щомісячно у розмірі 1 700,00 грн., починаючи з дня набрання постанови законної сили. 
Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти Крюківський районний суд м. Кременчука про сплату відповідної частини штрафу щомісячно шляхом пред`явлення відповідного платіжного документу.
Зупинити перебіг строку давності звернення постанови до виконання до закінчення строку розстрочки, визначеного судом.
Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати чергового платежу постанова про накладення адміністративного стягнення буде направлена до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для примусового виконання та стягнення несплаченої суми штрафу.
Після закінчення строку встановлення розстрочки строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу становить три місяці.
Стягувач: держава. 
Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300, рахунок отримувача № UA048999980313050149000016001, Код отримувача за ЄДРПОУ : 37959255, Банк отримувача : Казначейство України (ЕАП).
Реквізити для сплату судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача № UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору). При заповненні платіжного документа у графі "Код платника" платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником - фізичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.
Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 18.11.2024 року органом 5348, особа з інвалідністю ІІІ групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту винесення постанови. Учасник справи, якому постанова не була вручена у день її винесення, може подати клопотання про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, якщо така скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому постанови.
Суддя        Мурашова Наталя Валентинівна