Справа № 144/397/26
Провадження № 2/144/444/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2026 р. с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Магдяк Н.І.,
за участі секретаря судового засідання Дудник С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Посилалося на те, що 27.06.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір №5561572 в електронній формі, відповідно до умов якого були передбачені всі істотні умови договору, а саме: сума кредиту, строк користування кредитом, строк дії договору, загальна вартість кредиту, розмір комісії за надання кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням зазначеного договору.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в сумі 10000 гривень, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку, зазначену позичальником під час оформлення заявки на отримання кредиту, а саме НОМЕР_1 . Факт надання кредитних коштів підтверджується платіжними документами від надавача платіжних послуг. 
25.11.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №5561572.
Відповідач у порушення ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України не виконав свої зобов`язання та не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору щодо повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором №5561572 від 27.06.2025 року в розмірі 46221,74 гривень, з яких: 10000 гривень заборгованість за тілом кредиту), 15840 гривень заборгованість по комісії за надання кредиту; 5000 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання кредитного зобов`язання .
Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача розмір заборгованості за кредитним договором в розмірі 46221,74 гривень.
Також, просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати: 2662 грн. 40 коп. у рахунок сплаченого судового збору, 15000 гривень витрат на правничу допомогу, 381,74 грн. витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику. 
Ухвалою судді від 31.03.2026 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Позивач разом із позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити, в разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що відповідає положенню п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовій позиції КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/77944/18 (61-185-св23). Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом, 27.06.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5561572 (а. с. 11зв-17).
Згідно умов даного договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк визначений п. 1.3, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлені терміни та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п. 1.1).
Сума кредиту становить 10000 гривень (п. 1.2).
Кредит надається строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів з 27.06.2025 року (п. 1.3).
Термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту та процентів за користування кредитом - 22.06.2026 року – дата остаточного погашення заборгованості (п. 1.4).
Загальні витрати позичальника за кредитом складають 34820,00 грн. Денна процентна ставка складає: (34820,00/10000,00 грн.)/360 днів*100%=0,97%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 2418,52 відсотків річних. (п. 1.5 договору).
Комісія за надання кредиту 2700 гривень, яка нараховується за ставкою 27% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору). Якщо згідно графіку платежів комісія за надання кредиту підлягає сплаті частинами, сума комісії може складати менш ніж 27.00 відсотків від суми кредиту, якщо внаслідок поділу цієї суми на кількість розрахункових періодів/кількість платежів згідно графіку платежів, утворюється не ціле число (дріб). В такому разі дріб округлюється до цілого числа в меншу сторону. Сума цілого числа помножена на кількість платежів згідно графіку платежів становить розмір комісії за надання кредиту, визначений цим пунктом (п. 1.5.1). 
Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 32120.00 грн., що нараховується за ставкою 14,60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлюється графіком платежів, який є додатком №1 до цього договору (п. 1.5.2).
Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування та сплати процентів, комісії, а також тіла кредиту встановлені п. п. 2.2.2, 2.2.3 цього договору. (п. 1.6 договору).
Відповідно до п. 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 . 
Пунктом 2.3 Договору передбачена пролонгація кредиту. 
Відповідно до п. 6.1. Договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно п. 6.5. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Відповідачем підписана заява на отримання кредиту №5561572, яка є додатком №2 до договору (а. с. 18зв-19). 
Анкета-заява на кредит № 5561572 від 27.06.2025 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем (а. с. 19зв-20). 
Платіжним дорученням 156606879 підтверджено, що 27.06.2025 ТОВ «Мілоан» (код 40484607 ) перерахувало ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ) 10000,00 грн. на картку MASTERCARD НОМЕР_1 (а. с. 31зв.). 
Також, ТОВ «Мілоан» надало розрахунок заборгованості за кредитним договором №5561572 ОСОБА_1 за період з 27.06.2025 року по 25.11.2025 року (а. с. 21).
25.11.2025 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «ФК «Сіті Колект» (фактор) уклали договір факторингу №ДО-20251125, за умовами якого сторони погодили, що клієнт відступає (передає) фактору право до боржників, вказаних в реєстрі боржників до цього договору, а фактор набуває такі права вимоги та сплачує клієнту фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки, встановлені цим договором (а. с. 32-39).
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № ДО-20251125 від 25.11.2025 року ОСОБА_1 значиться в реєстрі боржників за №18 за договором про споживчий кредит №5561572 від 27.06.2025 року, в сумі 30840 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 15840 гривень – сума комісій, 5000,00 грн. – сума штрафних санкцій (а. с. 41- 42 зв.).
Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини відступлення права вимоги за договором №5561572 на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект».
Із досліджених судом договору встановлено, що їх укладено в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як було встановлено судом, 27.06.2025 позичальник після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містив усі істотні умови договору, та маючи технічну можливість відмовитися від його підписання, висловив однозначну згоду з умовами договору шляхом підтвердження акцепту за допомогою одноразового ідентифікатора. У свою чергу, ТОВ «Мілоан» 27.06.2025 року направило відповідачу через телекомунікаційну систему на номер телефону, зазначений позичальником у анкеті одноразовий ідентифікатор, а саме 249553, який був введений відповідачем у відповідному розділі ІТС. Із копії вказаного договору також видно, що ОСОБА_1 як позичальник та споживач за договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариству свої персональні дані (паспорт - 009663393, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання, номера телефонів та електронну пошту).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання кредитного зобов`язання, то суд зазначає наступне.
Судом установлено, що позивачем відповідачу до сплати також було нараховано за кредитним договором №5561572 від 27.06.2025 року штрафи у розмірі 5000 гривень.
Однак, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Верховний Суд неодноразово наводив висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (див. постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23(провадження № 61-8279св23).
Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. 
Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У даній справі, встановлено, що позивач (позикодавець) просив стягнути з позичальника штрафні санкції неналежне виконання кредитного зобов`язання під час дії в Україні воєнного стану.
Судом враховано, що законодавець на рівні акту цивільного законодавства (п. 15 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу до сплати було нараховано у рахунок сплати штрафу кошти у розмірі 5000 гривень. Однак, відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, а, отже, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «ФК «Сіті Колект» посилалося на те, що заборгованість відповідача за кредитним договором №5561572 від 27.06.2025 року становить: 10000 гривень заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 15840,00 гривень комісії за надання кредиту; 5000 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання кредитного зобов`язання, що в сумі складає 30840,00 грн., хоча в позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача 46221,74 грн. 
Згідно реєстру боржників до позивача від первісного кредитора перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 30840,00 грн., тобто підтверджено право вимоги на суму 30840 грн.
Відповідач будь-якими доказами не спростував наявності у нього пред`явленої до стягнення заборгованості тіла кредиту та комісії за надання кредиту.
Таким чином, за кредитним договором №5561572 від 27.06.2025 року наявна заборгованість у розмірі 25840,00 гривень (30840,00 грн. -5000,00 штрафних санкцій).
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).
Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 15000 гривень було надано договір про надання правової допомоги №ДО-20260202/001 від 02.02.2026 року, який укладений між ТОВ «ФК «Сіті Колект» та адвокатом Богомоловим В.В. (а. с. 50зв-51), заявкою на надання юридичної допомоги №14 від 10.02.2026 року щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а. с. 53), Витяг з акту №14 про надання юридичної допомоги від 10.02.2026 року щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а. с. 53зв).
Відповідно до Витягу з Акту №14 від 10.02.2026 адвокатом Богомоловим В.В. було надано юридичну допомогу ТОВ «ФК «Сіті Колект» по справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у вигляді: надання усної консультації з вивченням документів 5000 гривень; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10000 гривень. Загальна вартість наданих послуг складає 15000 гривень.
Адвокат Богомолов В.В. отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 27.02.2017 року.
Будь-яких клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до суду не надходило, тому вони підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволенню позовних вимог в сумі 8400 грн. 
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1491 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до судових витрат належать витрати, пов`язанні з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи. 
Позивачем були понесені витрати на направлення відповідачу копій процесуальних документів поштовим зв`язком, що підтверджується відповідними квитанціями. Зазначені витрати є необхідними, оскільки забезпечують дотримання принципів змагальності сторін та рівності учасників процесу, а також реалізацію права відповідача на отримання інформації про подані до суду матеріали. З метою належної підготовки матеріалів справи та виконання обов`язків щодо направлення документів боржнику, позивач залучив третю особу – ТОВ «Дірект Технолоджі» для формування пакету документів та їх поштового направлення відповідачу. Вартість зазначених послуг склала 381,74 грн., що підтверджується договором, додатком №2 до нього, актом надання послуг та платіжними документами. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 213,77 коп. 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010).
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 512, 514, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1049, 1050,1077 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 133,141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (код ЄДРПОУ 43950742, адреса: 02154, м. Київ, проспект Соборності, 30-А, приміщення 321) заборгованість за кредитним договором № 5561572 від 27.06.2025, в розмірі 25840 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень 00 коп., судовий збір у розмірі 1491 (одна тисяча чотириста дев`яносто одна) гривня 00 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 8400 (вісім тисяч чотириста гривень) гривні 00 коп., витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, в розмірі 213 (двісті тринадцять) гривень 77 копійок. 
В решті позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», місце знаходження: 02154, м. Київ, проспект Соборності, 30-А, приміщення 321, код ЄДРПОУ 43950742.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлено та підписано 29 червня 2026 року.

Суддя Н.І. Магдяк