№ справи687/462/26
№2/687/443/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року          селище Чемерівці

Чемеровецький районний суд Хмельницької області
в складі судді Горобець Н.О.,

справа № 687/462/26;

сторони та інші учасники справи:
позивач – ТОВ «Бізнес Позика»,
відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БізнесПозика» (далі – ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовна заява мотивована тим, що 21 вересня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 539593-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаним у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 33000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором в розмірі 105100,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 33000,00 грн, заборгованість за процентами –50820,00 грн, заборгованість за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України – 16500,00 грн, заборгованість за комісією – 4780,00 грн.
Зврахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору.

01.07.2026 представник відповідача – адвокат Зачепіло З.Я., подала до суду на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26230,00 грн. Разом з тим вказує, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, на нього поширюються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відтак відсутні підстави для нарахування стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та пені за не належне виконання договору.
Крім того вказує, що відповідно до «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦК України відсотки, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України, підлягають списанню.
Також зазначає, що умови договору, якими передбачено сплату комісії за надання кредиту є нікчемними.

02.07.2026 року представник позивача – адвокат Виноградов Ю.Е. подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем не підтверджено належними доказами факт перебування на військовій службі під час дії кредитного договору, а тому заборгованість за кредитним договором нарахована відповідно до умов кредитного договору.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Представник позивача, разом з поданням позовної заяви подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Чемеровецького районного суду від 30 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
03.07.2026 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
21 вересня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 539593-КС-003 про надання кредиту (далі - Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-2119». 
Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 33000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти та комісію за надання кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання споживчих кредитів.
Строк кредиту – 24 тижнів. Процентна ставка в день – 1,00%, фіксована. Комісія за надання кредиту – 6600,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту – 33000,00 грн. Строк дії договору – до 08.03.2026 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 81552,60 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 6926,47% (п. 2 Договору) (а.с. 12-21).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту (а.с. 49-51).
ТОВ «ПрофітГід» повідомило ТОВ «Бізнес Позика» про успішне перерахування 21.09.2025 року о 15:57 коштів в сумі 33000,00 грн. на карту № НОМЕР_1 . Призначення платежу: перерах коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг до кредитного дог № 539593-КС-003 від 21.09.2025 (а.с. 36).
Повідомленням АТ «Перший український міжнародний банк» від 12.05.2026 року та випискою по банківській карті № НОМЕР_3 за 21.09.2025 року підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну карту № НОМЕР_3 , на яку 21.09.2025 року зараховано 33000,00 грн (а.с. 92-93).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом.
Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Суд встановив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено кредитний договір №539593-КС-003 від 21 вересня 2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу кошти в сумі 33000,00 грн строком на 24 тижнів, а останній зобов`язувався повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними та комісію, розмір яких визначений договором.
21 вересня 2025 року кредитні кошти були перераховані відповідачу.
Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Бізнес Позика» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем.
Згідно із наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість станом на 14.04.2026 року становить 105100,00 грн і складається із тіла кредиту – 33000,00 грн, процентів – 50820,60 грн, процентів відповідно до ст. 625 ЦК України – 16500,00 грн, комісії – 4780,00 грн (а.с. 33-34).
Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості, 05.10.2025 року відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за наданим кредитом на суму 6770,00 грн, з яких 4950,00 грн – погашення заборгованості за процентами, 1820,00 грн – погашення заборгованості за пенею.

При вирішенні питання щодо розміру заборгованості, суд виходить з наступного.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом.
Згідно довідки №696/117 від 28.05.2026 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.04.2022 року по теперішній час.
Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Згідно довідки №696/117 від 28.05.2026 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.04.2022 року по теперішній час.
Відповідно до витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2026 № 135, з 08 травня 2026 року старшого солдата за привозом під час мобілізації ОСОБА_1 призначеного на посаду кулеметника відділення швидкого реагування та раптової дії відділу, вважати таким, що з 08 травня 2026 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. 
Таким чином, станом на час ухвалення судом даного рішення, на відповідача поширюються пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі щодо відсутності обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань.

Щодо стягнення заборгованості за процентами на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 16500,00 грн суд зазначає наступне.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки проценти згідно ст. 625 ЦК України нараховані у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.

Щодо стягнення заборгованості за комісією за дання кредиту, то відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Частинами першою, другою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із матеріалів справи слідує, що умовами договору про надання кредиту, а саме п. 2.5 договору, передбачено стягнення комісії за видачу кредит в розмірі 6600,00 грн.
Однак, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута з відповідача, а сплачені відповідачем 1820,00 грн, які зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за комісією за надання кредиту, слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.

За таких обставин, позовна заява ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 26230,00 грн (33000,00 грн тіло кредит -6770,00 грн).
У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Розподіл судових витрат.
При розподілі судових витрат по сплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 105100,00 грн. та задоволено на суму 23230,00 грн, тобто на 24,96 % (23230,20х100:105100,00). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 664,54 грн (2662,40х24,96%).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-286 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 26230 (двадцять шість тисяч двісті тридцять) гривень 00 коп. заборгованості за договором №539593-КС-003 про надання кредиту від 21вересня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в сумі 664 (шістсот шістдесят чотири) гривень 54 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження: 01133 бульвар Лесі Українки, 26 офіс 411 м. Київ, код ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 .

Суддя          Н.О. Горобець