Справа №591/1461/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О.М.	
Номер провадження 33/816/1095/26 	Суддя-доповідач Косолап М. М. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Косолап М.М., за участю секретаря судового засідання – Кравченко Д.І., захисника – Рвачова О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09.03.2026, якою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою:  АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, 

у с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 09.03.2026 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 665,60 гривень.
Судом установлено, що водій ОСОБА_2 11.02.2026 о 23-45 год у м. Суми по вул. Харківська, 4, керував т/з Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510 та у медичному закладі КНП СОР ОКМЦСНЗ відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
18.03.2026 захисник Рвачов О.О. звернувся з апеляційною скаргою і просив скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.03.2026 та закрити провадження у справі через відсутність події і складу даного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, йому не озвучено жодних ознак алкогольного сп`яніння, тому вимога працівників поліції щодо необхідності проходження огляду в закладі охорони здоров`я була протиправною.
Співробітниками поліції грубо порушено вимоги Інструкції №1452/735 та вимоги Інструкції по використанню приладу Drager Alcotest 7510 в частині переведення роботи приладу в пасивний або ручний режим з метою забезпечення проведення огляду на стан сп`яніння.
Працівники поліції встановили, що ОСОБА_3 має статус військовослужбовця, тому огляд мав проводитися відповідно до порядку передбаченого статтею 266-1 КУпАП. Оскільки такий порядок не дотримано, вимога щодо проходження огляду поліцейськими була безпідставною та протиправною, в наслідок чого вся процедура огляду є недійсною, а її результати недопустимими доказами.
Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не складалося працівниками поліції у присутності ОСОБА_2 і його зі змістом не ознайомлювали. 
Станом на дату винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом, тому суд не мав права застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом до особи, яка вже позбавлена права керування або взагалі не мала такого права, оскільки ОСОБА_2 не пересклав у встановленому законом порядку відповідний іспит.
Рапорт поліцейського не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки належить до внутрішніх документів МВС України.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Карелін проти російської федерації», протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №589194 від 12.02.2026 не може бути визнано судом, як доказ винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.
Оскільки ОСОБА_2 перебуває на службі в лавах ЗСУ і право керування транспортними засобами необхідне для виконання бойових завдань, просив застосувати аналогію закону та вирішити питання щодо можливості призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
У судовому засіданні захисник Рвачов О.О. підтримав доводи апеляційної скарги. Не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду, не повідомив суд про причини свого неприбуття, що відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Мотиви суду.
Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду дійшла наступного висновку.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (частина 2 статті 251 КУпАП).
Висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП ґрунтується на фактичних даних досліджених доказів: 
- протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, складеного та підписаного уповноваженою на те особою інспектором взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Сумській області ст. лейтенантом поліції Хріном В.Ю. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП (а.с. 1); 
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 від огляду відмовився шляхом ухилення (а.с. 5); 
- довідки старшого інспектора відділу АП УПП в Сумській області від 12.02.2026 про те, що ОСОБА_2 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року. Відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал національної поліції» ОСОБА_2 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 14.12.2013 (а.с. 7);
- відеозапису на оптичних носіях даних, яким переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини, викладені в протоколі, виконання працівниками поліції вимог КУпАП при їх складанні та дотримання процедури при виявленні у водія ознак сп`яніння та керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 (а.с. 8).
На підставі вказаних доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного рішення, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 11.02.2026 о 23-45 год у м. Суми по вул. Харківська, 4, керував транспортним засобом Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Частина 1 статті 130 КУпАП, зокрема, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху).
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок для водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Щодо порядку проведення огляду.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння) та оформлення результатів такого огляду врегульовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція № 1452/735).
Так, згідно з пунктами 2,3 вказаної Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 у останнього поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів та повідомлені останньому (clip-0, час відтворення 23:47:20), що було підставою для проведення огляду на стан сп`яніння. 
Згідно з вимогами частин 2-3 статті 266 КУпАП та пункту 6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:
1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);
2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
На відеозаписах, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, зафіксовано, як працівники поліції неодноразово пропонували пройти ОСОБА_2 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, роз`яснили процедуру, продемонстрували герметично запакований мундштук. Водій при проходженні огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 не виконував вказівки працівників поліції щодо забезпечення необхідного об`єму видихуваного повітря для проходження огляду (clip-0, час відтворення 23:53:07, 23:56:01; 23:57:12; 23:58:57). Працівниками поліції роз`яснено, що такі дії ОСОБА_2 будуть розцінені як ухилення від проходження огляду та запропоновано прослідувати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду. Останній вказав, що не хоче, але якщо потрібно - поїде (clip-0, час відтворення 00:06:38). 
Матеріали відеозапису в повній мірі підтверджують дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водія на місці зупинки транспортного засобу, що відповідає вимогам статті 266 КУпАП та спростовують доводи апеляційної скарги захисника про протилежне.
Під час перебування в КНП СОР «ОКМЦСНЗ» лікарем роз`яснено ОСОБА_2 процедуру проходження огляду в закладі охорони здоров`я, на що останній відповів, що не буде проходити, не відмовляється, але не бачить сенсу (clip-0, час відтворення 00:22:43). Така поведінка ОСОБА_3 цілком обґрунтовано розцінена лікарем та працівниками поліції, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров’я, доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення вимог Інструкції №1452/735, Інструкції по використанню приладу Drager Alcotest 7510 в частині переведення роботи приладу в пасивний або ручний режим з метою забезпечення проведення огляду на стан сп`яніння не мають правового значення.
Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано спростовано доводи ОСОБА_2 про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, при виявленні в нього ознак алкогольного сп`яніння під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, мав проводиться за спеціальним порядком, передбаченим п. 9.15 розділу ІХ Інструкції про порядок патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016 та ч. 3, 4, 6 ст. 266-1 КУпАП, оскільки транспортний засіб, під йогокеруванням 11.02.2026 був зупинений у м. Суми по вул. Харківська, 4, тобто поза межами території будь-якої військової частини.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія, який є військовослужбовцем, таку процедуру проводять працівники поліції. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись.
З таким висновком погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Згідно зі статтею 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 був зупинений у м. Суми по вул. Харківська, тобто поза межами території будь-якої військової частини, хоча він зазначив, що є військовослужбовцем, однак не повідомляв про виконання обов`язків військової служби. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів, того що 11.02.2026 о 23 год 45 хв ОСОБА_2 виконував обов`язки військової служби, у розумінні частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Надане захисником апеляційному суду посвідчення про відрядження від 17.12.2025 (а.с. 91) підтверджує факт того, що ОСОБА_2 у період з 19.12.2025 по 19.03.2026 перебував у відрядженні з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, проте не може бути взято як належний доказ на підтвердження того, що на момент зупинки транспортного засобу у м. Суми він виконував обов`язки військової служби.
За встановлених обставин ОСОБА_2 підлягав огляду, відповідно до положень статті 266 КУпАП, як особа, яка керувала транспортним засобом, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому відсутні підстави для визнання його огляду недійсним, а результатів - недопустимими доказами, як вказує в апеляційній скарзі захисник.
Щодо протоколу про адміністративне правопорушення. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом, оскільки відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення.
Щодо направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пунктом 8 розділу І Інструкції № 1452/735 визначено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Форма направлення передбачає зазначення результатів огляду, проведеного поліцейським та за допомогою чого проводився огляд. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідне направлення надається поліцейським лише уповноваженій особі закладу охорони здоров`я (лікарю) та не передбачає проставляння підпису особи, яка направляється на огляд.
Доводи апеляційної скарги про складення направлення за відсутності ОСОБА_2 спростовуються відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських, на яких зафіксовано заповнення відповідного документу (clip-0, час відтворення 00:16:01).
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежності та недопустимості як доказу рапорту поліцейського, оскільки цей документ як доказ в основу постанови не покладався.
Щодо призначення більш м`якого покарання та не застосування додаткового стягнення.
Щодо доводів апеляційної скарги про призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом, апеляційний суд зазначає наступне.
За приписами частини 1 статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).
При застосуванні адміністративного стягнення до ОСОБА_2 наведені положення судом першої інстанції дотримані. 
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Додаткове адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті - позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами передбачено як обов`язкове стягнення, його застосування не віднесено до судової дискреції (судового розсуду), а тому підлягає обов`язковому застосуванню.
Стягнення на ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення накладено відповідно до вимог статті 33 КУпАП у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, визначенні у статтях 34, 35 КУпАП суддею першої інстанції не встановлені.
Наведені захисником обставини щодо особи ОСОБА_2 – проходження ним військової служби не можуть бути підставою для не застосування додаткового стягнення, передбаченого санкцією частини 1 статті 130 КУпАП - позбавлення права керування транспортними засобами.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неможливість накладення на особу, яка не отримувала раніше посвідчення водія або була позбавлена такого, адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
З наданої захисником суду апеляційної інстанції інформації з Головного сервісного центру МВС ОСОБА_2 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22.02.2024, дата вилучення посвідчення водія 05.03.2024, фактично позбавлено по 05.03.2025. Тобто, на момент зупинки транспортного засобу, строк позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами сплив.
Згідно з частиною 3 статті 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Положення статті 30 КУпАП передбачають можливість накладення додаткового стягнення на особу, яка на момент його накладення не мала такого права і аналогічний підхід сформований у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.
Крім того, відсутні підстави для врахування судом апеляційної інстанції постанов інших місцевих та апеляційних судів, наданих захисником, оскільки відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» лише висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Апеляційний суд переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції розглянув справу на підставі доказів зібраних особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, надавши їм відповідну оцінку, визнавши їх достатніми у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статі 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.03.2026 відносно ОСОБА_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Рвачова Олексія Олександровича на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду	Косолап М. М.