ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/1737/25 	

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А., 
секретар судового засідання: Рудницька Н.В.,
за участю:
прокурора: Бондарчук Л.Г., посвідчення №071147 від 01.03.2023р.,
представника позивача-1: Забігайло Л.В., діє на підставі довіреності №8 від 30.03.2026р. 
представника відповідача: Рудзей Ю.В. - адвокат, ордер серія АМ № 1131103 від 16.07.2025р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Першого заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі
1) Житомирського обласного центру зайнятості;
2) Північного офісу Держаудитслужби 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" 
про визнання недійсними додаткових угод до договору, стягнення 209125 грн. 

Процесуальні дії по справі.
Перший заступник керівника Житомирської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Житомирського обласного центру зайнятості та Північного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" з вимогами:
- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 27.02.2023 до договору № 181- Т/236 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Житомирським обласним центром зайнятості та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія»;
- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 30.03.2023 до договору № 181- Т/236 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Житомирським обласним центром зайнятості та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія»;
- визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 26.06.2023 до договору №181-Т/236 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Житомирським обласним центром зайнятості та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія»;
- визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 16.08.2023 до договору № 181- Т/236 від 29.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену між Житомирським обласним центром зайнятості та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія»;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» на користь Житомирського обласного центру зайнятості кошти в сумі 209125 гривень.
Ухвалою від 01.01.2026р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 29.01.2026р.
16.01.2026р. надійшов відзив на позовну заяву (т.2 а.с. 63-66).
19.01.2026р. надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с. 72-75).
27.01.2026р. від Північного офісу Держаудитслужби надійшли письмові пояснення у справі (т.2 а.с. 83-85).
Ухвалою від 29.01.2026р. суд відклав підготовче судове засідання на 05.03.2026р.
Ухвалою від 05.03.2026р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/1737/25 до судового розгляду по суті на 31.03.2026р.
В судовому засіданні 31.03.2026р. суд оголосив перерву до 28.04.2026р.
06.04.2026р. від Житомирського обласного центру зайнятості надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме копії Положення про Житомирський обласний центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 20.09.2017 №130 та копію цінової довідки Харківської ТПП №631-1/23 від 01.08.2023р. (т.2 а.с. 108-115).
24.04.2026р. від Житомирської обласної прокуратури надійшли письмові пояснення, щодо правових підстав звернення прокурора до суду з позовними вимогами в інтересах Житомирського обласного центру зайнятості (т.2 а.с. 117-120).
В судовому засіданні 28.04.2026р. суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
В обґрунтування позову прокурор зазначає, що за результатами процедури закупівлі електричної енергії (UA-2022-12-12-020325-a) 29.12.2022р. між сторонами укладено договір №181-Т/236 про постачання електричної енергії на загальну суму 1226599,02 грн.
Упродовж 2023 року сторони уклали низку додаткових угод, зокрема №2 від 27.02.2023р., №3 від 30.03.2023р., №4 від 26.06.2023р. та №5 від 16.08.2023р. При цьому додатковими угодами №2 та №5 ціну за одиницю електричної енергії збільшено на 38,54 % порівняно з ціною, визначеною після укладення додаткової угоди №1, одночасно зменшивши погоджений обсяг поставки.
Зазначено, що зміни внесені з порушенням пункту 19 Особливостей та статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки підстави для зміни істотних умов договору були відсутні. Надані постачальником цінові довідки не містять належного порівняння ринкових цін на дату укладення договору або на дату попередньої зміни ціни з ціною на момент внесення нових змін, а тому не підтверджують ані факту коливання ціни на ринку, ані пропорційності її збільшення.
Крім того, прокурор зазначає, що додаткові угоди №3 та №4, укладені у зв`язку зі зміною тарифу на передачу електричної енергії, були розраховані виходячи з ціни, попередньо збільшеної без належних правових підстав. Також прокурор вказує, що спірні додаткові угоди поширювали свою дію на правовідносини, які фактично виникли до моменту їх укладення.
Прокурор також посилається на те, що внаслідок укладення спірних додаткових угод, замість передбаченого договором обсягу 269300 кВт/год фактично було поставлено 222854 кВт/год електричної енергії, тоді як загальна сума оплати склала 1248752,01 грн., що перевищує початкову ціну договору.
З огляду на викладене прокурор вважає, що оспорювані додаткові угоди суперечать вимогам законодавства у сфері публічних закупівель, порушують принципи ефективного та раціонального використання бюджетних коштів, а тому підлягають визнанню недійсними, а надмірно сплачені на їх виконання кошти - стягненню з відповідача на користь позивача-1, як безпідставно набуті.
Позивач-2 підтримує позовні вимоги прокурора та вважає їх обґрунтованими. Зазначає, що спірні додаткові угоди до договору постачання електричної енергії укладені з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель, що призвело до безпідставного збільшення ціни договору та надмірного витрачання бюджетних коштів.
Північний офіс Держаудитслужби вказує, що не здійснював моніторинг спірної закупівлі та не проводив інших заходів державного фінансового контролю щодо неї.
Відповідач, проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити, вказавши, що договір постачання електричної енергії №181-Т/236 від 29.12.2022р. та всі додаткові угоди до нього укладені відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178, а також умов самого договору.
Відповідач вказує, що додаткові угоди №2 та №5 були укладені на підставі підпункту 2 пункту 19 Особливостей у зв`язку з коливанням ціни електричної енергії на ринку. На підтвердження такого коливання ним були надані цінові довідки Харківської торгово-промислової палати, складені на підставі офіційних даних ДП Оператор ринку. На думку відповідача, зазначені довідки є належними та достатніми доказами, оскільки містять інформацію про динаміку ринкової ціни у відповідні періоди та відповідають умовам договору.
Щодо додаткових угод №3 та №4 відповідач зазначає, що вони укладені у зв`язку зі зміною регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії, встановленого НКРЕКП. Такі зміни, на думку відповідача, відповідають підпункту 7 пункту 19 Особливостей та пункту 13.10.7 договору. При цьому тариф на передачу є окремою складовою ціни договору і не впливає на ціну електричної енергії як товару.
Відповідач також наголошує, що всі зміни до договору були попередньо погоджені сторонами, оформлені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками та спрямовані на належне виконання договору.
За твердженням відповідача, прокурором не доведено наявності передбачених законом підстав для визнання спірних додаткових угод недійсними, а наведені у позові доводи ґрунтуються лише на суб`єктивній оцінці доказів.
У зв`язку з цим відповідач вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Житомирським обласним центром зайнятості в електронній системі закупівлі оголошено відкриті торги із закупівлі електричної енергії у кількості 269300 кВт/год, із очікуваною вартістю 1885100,00 грн. (UA-2022-12-12-020325-а).
За результатами проведених відкритих торгів переможцем визнано ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" із остаточною ціновою пропозицією 1226599,02 грн.
29.12.2022р. між Житомирським обласним центром зайнятості (споживач, позивач-1) та ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник, відповідач) укладено договір №181-Т/236 на закупівлю електричної енергії, за умовами п.2.1 якого постачальник продає електричну енергію "код ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник" - 09310000-5 - електрична енергія споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (т.1 а.с. 28-33).
Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "При ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. № 312, інші чинні нормативно-правові акти, що регулюють постачання електричної енергії (п.1.2. договору).
Пунктом 3.1. договору визначено, що початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.
Згідно з п. 5.2. договору, ціна за одиницю товару - за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором складає 4,554768 грн., у тому числі:
- ціна електричної енергії - 3,450000 грн.;
- тариф на послугу з передачі - 0,345640 грн.;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,759128 грн.
Ціна цього договору становить 1022165,85 грн., крім того ПДВ - 204433,17 грн., разом з ПДВ - 1226599,02 грн.
Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її можливої зміни.
У відповідності до п.5.4. договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Пунктом 13.1. договору передбачено, що цей договiр укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору i діє по 31 грудня 2023 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання.
Зміни до договору про закупівлю можуть вноситись у випадках, зазначених у цьому договорі та оформляються у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору (угоди) (п.13.2. договору).
Відповідно до п.13.6. договору, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною i мають юридичну силу у разi, якщо вони викладені у письмовiй формi, підписані сторонами.
Згідно п.13.10. договору істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п. 19 Особливостей.
Підпунктом 13.10.2. договору передбачено, що погодження змiни цiни за одиницю товару в договорi про закупiвлю у разi коливання цiни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупiвлю або останнього внесення змін до договору про закупiвлю в частині змiни цiни за одиницю товару. Зміна цiни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню цiни такого товару на ринку (вiдсоток збiльшення цiни за одиницю товару не може перевищувати вiдсоток коливання (збiльшення) цiни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збiльшення суми, визначеної в договорi про закупiвлю на момент його укладення.
Сторони протягом дії цього договору вносять змiни у договір в частині ціни за одиницю товару у разi коливання цiни товару на ринку. В такому випадку постачальник письмово звертається до споживача щодо змiни цiни за одиницю товару. Наявність факту коливання цiни товару на ринку підтверджується довідкою(ами) (завіреними копіями довідок) компетентного органу (Торгово-промислової палати України та/або її регіональних представництв або ДП «Держзовнішінформ», або ДП «Укрпромзовнiшекспертиза» чи іншого погодженого сторонами органу щодо величини коливання на ринку. В письмовому зверненні постачальник наводить посилання на змiни в нормативно-правових актах щодо формування цiни або умов постачання електричної енергій, на підставі яких вносяться зміни/доповнення в порядок визначення та змiни цiни постачання електричної енергії.
Відповідно до п.13.12. договору постачальник має повiдомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днiв до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розiрвати договiр. Постачальник зобов`язаний повiдомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення цiни i про право припинити дiю договору без сплати будь-яких штрафник санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.
Відповідно до додатків до договору:
- додаток №1 - Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу - початок постачання електроенергії з 01.01.2023р. (т.1 а.с. 34);
- додаток №2 - Комерційна пропозиція: ціна електричної енергії, що включає вартість послуг з передачі електричної енергії, становить 4,554768 грн. з ПДВ за 1 кВт/год; вартість послуг з передачі - 0,345640 грн. з ПДВ. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата здійснюється за фактично спожиту електричну енергію на підставі акта приймання-передачі та виставленого рахунка, який надається протягом трьох робочих днів після закінчення розрахункового періоду та підлягає оплаті протягом десяти робочих днів з дня отримання. Послуги з розподілу електричної енергії оплачуються споживачем безпосередньо оператору системи розподілу (т.1 а.с. 36);
- додаток №3 - Відомості про розмір очікуваного щомісячного споживання електрчної енергії на розрахункові періоди 2023р. (т.1 а.с. 36 на звороті).
Протягом строку дії договору сторонами були укладені додаткові угоди: № 1 від 23.01. 2023 р., №2 від 27.02.2023р., №3 від 30.03.2023р., №4 від 26.06.2023р., №5 від 16.08.2023р. (т.1 а.с. 39-42).
Додатковою угодою № 1 від 23.01.2023 р. у зв`язку зі зміною регульованих складових тарифу на електричну енергію, зокрема, тарифу передачі едлектричної енергії змінено ціну електричної енергії до 4,596336 грн. за 1 кВт/год, яка включає: 3,45 грн. - вартість електричної енергії, 0,38028 грн. - тариф на передачу та 0,766056 грн. - ПДВ;
Додатковою угодою № 2 від 27.02.2023р. до Договору № 181-Т/236 від 29.12.2022р. у зв`язку з коливанням ціни електричної енергії на ринку, що підтверджується даними, розміщеними на офіційному веб-сайті ДП «Оператор ринку», збільшено ціну електричної енергії до 5,191254 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифом на передачу), яка включає: 3,945765 грн. - вартість електричної енергії, 0,380280 грн. - тариф на передачу та 0,865209 грн. - ПДВ; у зв`язку з цим обсяг постачання зменшено пропорційно без зміни загальної суми договору, що становить підвищення на 14,37%. Угода застосовується до відносин сторін з 01.02.2023р.
Додатковою угодою № 3 від 30.03.2023р. до Договору № 181-Т/236 від 29.12.2022р. змінено ціну електричної енергії до 5,251218 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифом на передачу), яка включає: 3,945765 грн. - вартість електричної енергії, 0,43025 грн. - тариф на передачу та 0,875203 грн. - ПДВ; у зв`язку з цим обсяг постачання зменшено пропорційно без зміни загальної суми договору. Угода набрала чинності з 01.04.2023р.
Додатковою угодою № 4 від 26.06.2023р. до Договору № 181-Т/236 від 29.12.2022р. встановлено ціну електричної енергії у розмірі 5,317038 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифом на передачу), що включає: 3,945765 грн. - вартість електричної енергії, 0,4851 грн. - тариф на передачу та 0,886173 грн. - ПДВ; обсяг постачання також зменшено пропорційно без зміни загальної суми договору. Угода діє з 01.07.2023р.
Додатковою угодою № 5 від 16.08.2023р. до Договору № 181-Т/236 від 29.12.2022р. збільшено ціну електричної енергії до 6,367716 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифом на передачу), яка включає: 4,821330 грн. - вартість електричної енергії, 0,4851 грн. - тариф на передачу та 1,061286 грн. - ПДВ; Зменшено обсяг постачання до 181952 кВТ/год. Угода застосовується до відносин сторін з 01.08.2023 р.
При цьому підвищення ціни становило 22,19%.
Зі змісту вищенаведених додаткових угод вбачається, що їх укладено відповідно до п.п. 2, 7 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. № 1178.
На виконання умов договору ТОВ "ЖОЕК" у період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. поставило Житомирському обласному центру зайнятості електричну енергію обсягом 222854 кВт/год (акти приймання-передачі на а.с. 43-133).
Позивач отриману електроенергію оплатив в сумі 1248752,01 грн. (платіжні інструкції на а.с. 134-229).
Вважаючи, що підписані сторонами додаткові угоди №2, №3, №4, №5 укладені з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" та Особливостей, прокурор надіслав Житомирському обласному центру зайнятості повідомлення в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру" про необхідність вжиття заходів на захист інтересів держави (а.с. т.2 а.с. 11, 15, 16, 19).
Житомирський обласний центр зайнятості листом повідомив, що заходи представницького характеру, спрямовані на захист інтересів громади, ним не вживалися, та просив органи прокуратури здійснити представництво його інтересів у суді шляхом пред`явлення відповідного позову (т.2 а.с. 12-14).
Прокурор в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" звернувся з повідомлення до Північного офісу Держаудитслужби (т.2 а.с. 20, 21).
За вказаних обставин, перший заступник керівника Житомирської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Житомирського обласного центру зайнятості та Північного офісу Держаудитслужби про визнання недійсними додатковим угод №2 від 27.02.2023р., №3 від 30.03.2023р., №4 від 26.06.2023р., №5 від 16.08.2023р. до договору №181-Т/236 на закупівлю електричної енергії від 29.12.2022р., укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Житомирським обласним центром зайнятості, та стягнення з ТОВ "ЖОЕК" 209125,00 грн. безпідставно набутих коштів.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді лише у виключних випадках і в порядку, визначених законом.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовом в інтересах держави. При цьому прокурор зобов`язаний обґрунтувати, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду, а також зазначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення таких інтересів, якщо їх захист не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор виконує субсидіарну роль і не є альтернативним суб`єктом звернення до суду замість органу, який може та бажає самостійно захищати інтереси держави.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18 зазначила, що бездіяльність компетентного органу має місце тоді, коли такий орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, однак протягом розумного строку не звернувся до суду за їх захистом. Дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», та невжиття компетентним органом належних заходів протягом розумного строку є достатньою підставою для підтвердження наявності підстав для представництва.
Поняття «інтереси держави» розкрито у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99, відповідно до якого в основі державних інтересів лежить потреба у здійсненні загальнодержавних дій, спрямованих, зокрема, на захист економічної безпеки держави, охорону державного майна, забезпечення законності у сфері використання бюджетних коштів та захист прав усіх суб`єктів господарювання.
У даній справі прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Житомирського обласного центру зайнятості та Північного офісу Державної аудиторської служби України.
Предметом спору є визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії та стягнення надмірно сплачених бюджетних коштів. За твердженням прокурора, укладення спірних додаткових угод призвело до безпідставного збільшення ціни електричної енергії та відповідного зменшення обсягів її поставки, що суперечить вимогам законодавства у сфері публічних закупівель і спричинило неефективне та нераціональне використання коштів.
Суд погоджується, що такі обставини стосуються охоронюваних законом економічних інтересів держави, оскільки використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває фінансову основу бюджетної системи, порушує принципи законності, ефективності та прозорості у сфері публічних закупівель, а відтак становить суспільний інтерес.
Щодо повноважень Північного офісу Державної аудиторської служби України, суд зазначає, що відповідно до статей 7, 8 Закону України «Про публічні закупівлі», статей 2, 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», а також Положення про Державну аудиторську службу України, цей орган та його міжрегіональні територіальні органи є суб`єктами, уповноваженими державою на здійснення контролю у сфері публічних закупівель, виявлення порушень законодавства у цій сфері та вжиття заходів щодо їх усунення, у тому числі шляхом звернення до суду.
Отже, Північний офіс Державної аудиторської служби України є належним органом, уповноваженим державою на реалізацію функцій державного фінансового контролю у спірних правовідносинах.
Щодо Житомирського обласного центру зайнятості, суд виходить із того, що останній є неприбутковою державною установою, розпорядником та одержувачем коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, а також замовником у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі». Саме цей орган є стороною спірного договору про закупівлю електричної енергії та зобов`язаний забезпечувати ефективне, цільове й раціональне використання коштів, що перебувають у його розпорядженні.
Таким чином, Житомирський обласний центр зайнятості є належним суб`єктом, в інтересах якого може бути заявлено вимоги про захист порушених майнових інтересів держави у сфері публічних закупівель.
Як убачається з матеріалів справи, прокурор до звернення з позовом дотримався порядку, визначеного статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», звернувшись до вказаних органів із повідомленнями про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів представницького характеру (т.2 а.с. 11, 15, 16, 19-21).
Житомирський обласний центр зайнятості листом повідомив, що самостійно заходів щодо захисту порушених інтересів громади не вживав, та просив органи прокуратури здійснити представництво його інтересів у суді (т.2 а.с. 12-14).
Водночас Північний офіс Держаудитслужби, будучи належним органом державного фінансового контролю, упродовж розумного строку після отримання відповідного повідомлення самостійно до суду не звернувся та не вжив достатніх заходів для судового захисту інтересів держави.
Доказів того, що зазначені органи самостійно реалізували надані їм законом повноваження шляхом звернення до суду матеріали справи не містять.
За таких обставин суд дійшов висновку, що невжиття Житомирським обласним центром зайнятості та Північним офісом Держаудитслужби протягом розумного строку належних заходів щодо захисту інтересів держави свідчить про їх бездіяльність у розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру».
Отже, прокурор належним чином обґрунтував наявність порушеного інтересу держави, визначив уповноважені органи у спірних правовідносинах, дотримався передбаченої законом процедури звернення до них та довів факт невжиття ними належних заходів захисту.
З огляду на викладене, суд вважає, що прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави в особі Житомирського обласного центру зайнятості та Північного офісу Держаудитслужби, а підстави для залишення позову без розгляду з мотивів відсутності у прокурора повноважень на представництво інтересів держави відсутні.

Прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що при укладенні оспорюваних додаткових угод сторонами не дотримано вимог ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та приписів Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 р.
Згідно ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.
При цьому для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об`єктивна неможливість настання правового результату, а також те, що внаслідок його укладення порушені права позивача.
Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Судом встановлено, що договір №181-Т/236 на закупівлю електричної енергії від 29.12.2022р. відповідачі уклали за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі".
Положеннями частини 1 статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Згідно частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
З 19.10.2022р. на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, замовники, що зобов`язані здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до Закону, проводять закупівлі відповідно до Закону з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості), яка прийнята Урядом на виконання пункту 3-7 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі".
Згідно пп.7 п. 19 Особливостей істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
У разі внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, передбачених цим пунктом, замовник обов`язково оприлюднює повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю відповідно до вимог Закону з урахуванням цих особливостей.
Підпунктом 2 пункту 19 Особливостей передбачено внесення змін у разі погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Водночас, згідно правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 28.08.2024 у справі №918/694/23, підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 Особливостей не свідчать про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та вони не встановлюють іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Тобто, постанова КМ України від 12.10.2022 №1178 не передбачає внесення змін до Закону "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.
Отже, в будь якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі".
Враховуючи викладене, суд вважає, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку.
Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.
Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.
При цьому, існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.
Матеріали справи свідчать, що пунктом 5.2. договору №181-Т/236 від 29.12.2022р. визначено, що ціна за спожиту електричну енергію становить 4,554768 грн., з яких: 3,450000 грн. - вартість електричної енергії, 0,345640 грн. - тариф на передачу (без ПДВ) та 0,759128 грн. ПДВ (т.1 а.с. 29).
Додатковою угодою №2 від 27.02.2023р. визначено, що ціна за спожиту електричну енергію складає 5,191254 грн. з ПДВ та включає: 3,945765 грн. - ціна електричної енергії, 0,38028 грн. тариф передачі, 0,000000 грн. тариф розподілу, 0,865209 грн. ПДВ 20% (т.1 а.с. 39).
Сторони погодили, що дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і діє до завершення дії договору та керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України розповсюджується на зобов`язання, що виникають за договором з 01.02.2023р.
Відповідач, обґрунтовуючи необхідність збільшення ціни та укладення вказаної додаткової угоди, надіслав позивачу цінову довідку Харківської ТПП №79-3/23 від 06.02.2023р. (т.2 а.с. 30).
У вказаній ціновій довідці зазначена середньозважена ціна на електроенергію на ринку на добу наперед у торговій зоні ОЕС України на 1 січня 2023 становила 2974,80 грн./м.Вт.год, на 1 лютого 2023- 3402,25 грн., та вказано відсоток коливання +14,37%.
Законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін. Суд звертає увагу, що передбачена ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Тому документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.
Верховний Суд в аналогічних спорах неодноразово вказував, що довідка уповноваженого органу, на підставі якої вносяться зміни до істотних умов договору про закупівлю, має містити інформацію про коливання ціни товару на ринку, у зв`язку з чим у такій довідці має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринкового ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).
Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Враховуючи, що додаткова угода укладена сторонами 27.02.2023р., а визначена нею ціна застосовується з 01.02.2023р., довідка про коливання ціни мала б відображати ціну станом на дату укладення договору, ринкову ціну станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення, а також ціну станом на дату укладення додаткової угоди.
Водночас, вказана довідка Харківської ТПП не відображає необхідну інформацію, крім того, як зазначено у наведених цінових довідках, ціни вказані без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії. При цьому, довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховує умови договору, про що у ній зазначено.
Також, суд звертає увагу, що за умовами п.13.12. договору постачальник мав повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування.
Суд зауважує, що метою Закону "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Положеннями ст. 5 Закону "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Враховуючи наведене, додаткова угода № 2 від 27.02.2023р. до договору є такою, що укладена за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни на товар на ринку в сторону збільшення, що виключає підстави для зміни істотних умов договору про закупівлю, а тому вона підлягає визнанню недійсною.
На підтвердження правомірності укладення додаткової угоди №5 від 16.08.2023р. відповідачем надано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №631-1/23 від 01.08.2023р. (т.2 а.с. 110, 111).
Згідно зі змістом вказаної довідки, середньозважена ціна електричної енергії на ринку «на добу наперед» в ОЕС України за лютий 2023 року становила 3213,43 грн./МВт.год (3,21343 грн./кВт.год), тоді як за третю декаду липня 2023 року - 3926,59 грн./МВт.год (3,92659 грн./кВт.год), що відповідає зростанню ціни на 22,19 %, на підставі чого постачальником зроблено висновок про зростання ціни та обґрунтовано необхідність її підвищення.
Разом з тим, суд зазначає, що вказана довідка не є належним та достатнім доказом коливання ціни товару на ринку у розумінні частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», з огляду на таке.
За даними ДП «Оператор ринку», середньозважена ціна електричної енергії «на добу наперед» по періодах становила: з 01.02.2023р. по 01.03.2023р. - 3,22436 грн./кВт.год, з 01.03.2023р. по 01.04.2023р. - 3,23995 грн./кВт.год, з 01.04.2023р. по 01.05.2023р. - 2,80459 грн./кВт.год, з 01.05.2023р. по 01.06.2023р. - 2,87125 грн./кВт.год, з 01.06.2023р. по 01.07.2023р. - 2,97011 грн./кВт.год, з 01.07.2023р. по 01.08.2023р. - 3,6839 грн./кВт.год.
Таким чином, наведені офіційні дані свідчать не про сталу тенденцію зростання ціни, а про її коливальний характер упродовж усього досліджуваного періоду, включаючи як зростання, так і зниження вартості електричної енергії.
Крім того, порівняння цін у довідці здійснено вибірково - лише між показниками за лютий 2023 року та третьою декадою липня 2023 року без аналізу повного місячного періоду та без урахування проміжних змін, що викривляє реальну динаміку ринку. При цьому відповідачем не наведено обґрунтування, чому для порівняння обрано саме третю декаду липня, а не повний календарний місяць, який передує укладенню додаткової угоди.
Суд зазначає, що ринкова середньозважена ціна електричної енергії на момент укладення додаткової угоди №5 від 16.08.2023р. була менша, ніж запропонована відповідачем.
Також наведена довідка не містить аналізу повної динаміки ринкових цін, не враховує періоди їх зниження, а тому відображає лише фрагментарні дані, що не дозволяє зробити обґрунтований висновок про стале підвищення вартості товару на ринку.
Отже, з урахуванням відсутності належного документального підтвердження коливання ціни товару на ринку та порушення вимог частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», додаткова угода №5 від 16.08.2023р. є такою, що укладена без передбачених законом підстав та підлягає визнанню недійсною.
Щодо правомірності укладення додаткових угод №3 від 30.03.2023р. та №4 від 26.06.2023р., суд зазначає наступне.
Зазначені додаткові угоди укладені сторонами з посиланням на зміну регульованої складової ціни електричної енергії - тарифу на послуги з передачі електричної енергії, встановленого постановою НКРЕКП №1788 від 21.12.2022р., яка набрала чинності з 01.01.2023р.
Відповідно до вказаної постанови НКРЕКП тариф на послуги з передачі електричної енергії для користувачів системи (крім окремих категорій споживачів) встановлено: з 01.04.2023р. по 30.06.2023р. - 430,25 грн./МВт.год (без ПДВ); з 01.07.2023р. по 31.12.2023р. - 485,10 грн./МВт.год (без ПДВ).
На підставі зазначених змін відповідач обґрунтовував необхідність коригування вартості електричної енергії, посилаючись на те, що тариф на передачу є регульованою складовою ціни, яка підлягає зміні у разі її офіційного перегляду уповноваженим органом.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підпункту 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель, зміна істотних умов договору допускається у разі зміни регульованих державою тарифів лише за умови дотримання порядку визначення ціни, передбаченого договором, та правильного застосування таких змін до базової вартості товару.
Судом встановлено, що при укладенні додаткових угод №3 та №4 сторонами як базу для розрахунку застосовано ціну 3,945765 грн. кВт/год, яка була сформована внаслідок укладення додаткової угоди №2 від 27.02.2023р.
Водночас додаткова угода №2 від 27.02.2023р. визнана судом недійсною як така, що укладена без належного документального підтвердження коливання ціни на ринку та з порушенням вимог частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Отже, використання як розрахункової бази ціни, визначеної недійсним правочином, є неправомірним та таким, що призводить до викривлення механізму формування договірної ціни.
Натомість ціна, визначена додатковою угодою №1 від 23.01.2023р. до договору №181-Т/236 від 29.12.2022р. становила 4,596336 грн. кВт/год з ПДВ і саме вона є єдиною правомірною базою для застосування змін регульованої складової ціни.
В силу положень частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Суд зазначає, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни товару за відсутності передбачених законом підстав призводить до спотворення результатів торгів та нівелює економію, досягнуту під час проведення процедури закупівлі та укладення договору.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (або однієї зі сторін) робить результат закупівлі невизначеним та зумовлює неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів здійснення публічних закупівель, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема принципів максимальної економії, ефективності та запобігання зловживанням.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що навіть за наявності формальної підстави у вигляді зміни регульованого тарифу, застосування такої зміни здійснено з порушенням порядку визначення базової ціни, що виключає правомірність внесених змін до договору.
Таким чином, додаткові угоди №3 від 30.03.2023р. та №4 від 26.06.2023р. укладені з порушенням вимог чинного законодавства та підлягають визнанню недійсними.
Щодо стягнення з відповідача 209125,00 грн. суд зазначає наступне.
Прокурор вважає, що внаслідок неправомірного збільшення вартості електроенергії позивач-1 переплатив ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" 209125,00 грн., які підлягають стягненню з останнього на підставі ст. 1212 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
З урахування вище викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки додаткові угоди були укладені сторонами договору за відсутності законодавчо визначених підстав для зміни ціни і визнані судом недійсними, обрахунок вартості електричної слід здійснювати, виходячи з ціни електричної енергії, яка була визначена у п. 5.2 договору., а саме: 3,450000 грн. без ПДВ.
Матеріали справи свідчать, що ТОВ "ЖОЕК" у період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. поставило Житомирському обласному центру зайнятості 222854 кВт/год (акти приймання-передачі на а.с. 43-133 т.1).
Позивач-1 отриману електроенергію оплатив в повному обсязі в сумі 1248752,01 грн. (платіжні інструкції на а.с. 134-229 т.1).
Наведений прокурором розрахунок безпідставно сплачених коштів полягає у визначенні різниці між фактично отриманими відповідачем коштами за кожен розрахунковий період (відповідно до актів приймання-передачі та проведених оплат) та вартістю фактично поставленого обсягу електричної енергії, визначеною за базовою договірною ціною 3,450000 грн. кВт/год з урахуванням відповідного тарифу на передачу та ПДВ, що застосовувався у конкретному періоді.
У результаті такого співставлення встановлено щомісячні суми, які мали бути сплачені позивачем-1: за лютий 2023 року - 73288,58 грн.; за березень 2023 року - 85910,1162 грн.; за квітень 2023 року - 122432,752 грн.; за травень 2023 року - 79059,3177 грн.; за червень 2023 року - 66678,216 грн.; за липень 2023 року - 91798,0128 грн.; за серпень 2023 року - 85187,0448 грн.; за вересень 2023 року - 72281,4908 грн.; за жовтень 2023 року - 93856,8571 грн.; за листопад 2023 року - 91783,8464 грн.; за грудень 2023 року - 105213,556 грн.
Отже, в результаті укладення та виконання сторонами недійсних додаткових угод позивачем-1 надмірно сплачено грошові кошти в розмірі 209125,00 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача
Відповідно до ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати за результатами розгляду справи. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті в електронній формі, застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Оскільки позовна заява подана прокурором через систему Електронний суд, тому за подання даного позову судовий збір підлягав сплаті в сумі 12199,10 грн.
Беручи до уваги, що спір в частині правомірності укладення додаткових угод виник внаслідок дій як відповідача, так і позивача 1, судовий збір, сплачений за розгляд немайнових вимог, підлягає покладенню на позивача 1 та відповідача в рівних частинах - по 4844,80 грн.
Судовий збір у сумі 2509,50 грн., сплачений за розгляд майнової вимоги, покладається на відповідача.
Судовий збір підлягає стягненню на користь особи, яка його сплатила - Житомирської обласної прокуратури. 

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,- 

УХВАЛИВ: 

1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 27.02.2023р. до Договору №181-Т/236 від 29.12.2022р. укладену між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Житомирським обласним центром зайнятості.
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 30.03.2023р. до Договору №181-Т/236 від 29.12.2022р. укладену між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Житомирським обласним центром зайнятості.
4. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 26.06.2023р. до Договору №181-Т/236 від 29.12.2022р. укладену між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Житомирським обласним центром зайнятості.
5. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 16.08.2023р. до Договору №181-Т/236 від 29.12.2022р. укладену між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Житомирським обласним центром зайнятості.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, код ЄДРПОУ 42095943)
на користь Житомирського обласного центру зайнятості (10001, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Київська, буд. 83, код ЄДРПОУ 03491398)
- 209125,00 грн. безпідставно набутих коштів.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, код ЄДРПОУ 42095943)
на користь Житомирської обласної прокуратури (10008, м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, 11, код ЄДРПОУ 02909950)
7354,30 грн. витрат по сплаті судового збору.
8. Стягнути з Житомирського обласного центру зайнятості (10001, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Київська, буд. 83, код ЄДРПОУ 03491398)
на користь Житомирської обласної прокуратури (10008, м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, 11, код ЄДРПОУ 02909950)
4844,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне рішення складено: 04.05.26 

Суддя Сікорська Н.А. 

1 - до справи