справа №204/10071/25
провадження №2/176/468/26

РІШЕННЯ
Іменем України

22 травня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області
у складі: головуючої судді Павловської І.А., 
за участі секретаря Ніколенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Солонянської селищної ради, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства,- 

ВСТАНОВИВ:

До Чечелівського районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Солонянської селищної ради, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства.
Ухвалою судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 жовтня 2025 року матеріали вищевказаної позовної заяви за підсудністю передано на розгляд до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.
Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За твердженням позивача, восени 2015 року її син познайомився з ОСОБА_3 , після чого вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: с. Новий Комар Волноваського району Донецької області.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_4 . При державній реєстрації народження дитини запис про батька було здійснено відповідно до вимог статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері, оскільки батьківство у встановленому законом порядку визначено не було. Разом з тим позивач зазначає, що батьком дитини є саме її син - ОСОБА_2 , про що свідчить, зокрема, зазначення по батькові дитини « ОСОБА_5 ».
Позивач вказує, що після народження дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжували проживати однією сім`єю близько трьох років. У подальшому вони припинили спільне проживання, а 14 січня 2020 року ОСОБА_3 передала малолітню доньку батькові - ОСОБА_2 , після чого дитина почала постійно проживати разом із ним та родиною позивача.
Також позивач зазначає, що у зв`язку з початком повномасштабних бойових дій та окупацією частини території Донецької області сім`я була вимушена залишити місце свого проживання та переїхати до Дніпропетровської області, де наразі проживає за адресою: с. Військове Дніпровського району Дніпропетровської області.
За твердженням позивача, ОСОБА_2 постійно виконував батьківські обов`язки щодо ОСОБА_6 , брав участь у її вихованні та утриманні, забезпечував належні умови для проживання та розвитку дитини, піклувався про її здоров`я та навчання. На даний час він проходить військову службу у лавах Збройних Сил України.
Позивач зазначає, що після вибуття батька дитини на військову службу фактичне утримання та виховання малолітньої ОСОБА_4 здійснює вона. Вказує, що дитина перебуває у неї на утриманні, проживає разом із нею, а рішеннями органу опіки та піклування дитині надано відповідний правовий статус та забезпечено її тимчасове влаштування.
Крім того, позивач посилається на висновок генетичного дослідження № МGU2350, відповідно до якого ймовірність батьківства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_4 становить 99,993748114 відсотка, що, на її думку, підтверджує походження дитини від відповідача.
Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що в іншому порядку, окрім судового, вирішити питання визнання батьківства неможливо, позивачка просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд у порядку загального позовного провадження.
Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явились. Разом з тим, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі.
Представник третьої особи виконавчого комітету Солонянської селищної ради, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Разом з тим, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Третя особа ОСОБА_3 належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, у судове засідання не з`явилася.
Представник Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, у судове засідання не з`явився.
Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . При державній реєстрації народження дитини запис про батька було внесено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України за прізвищем матері, оскільки у встановленому законом порядку походження дитини від батька не було визначено. У зв`язку з цим юридичний факт батьківства щодо відповідача в актовому записі про народження дитини відсутній.
Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 певний час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У цей період між ними склалися фактичні сімейні відносини, у яких народилася дитина.
Після народження дитини сторони продовжували спільне проживання певний час, а згодом дитина фактично проживала разом із батьком та його родиною, який брав участь у її вихованні, піклувався про неї та фактично виконував батьківські обов`язки.
Судом досліджено надані докази, зокрема документи щодо спільного проживання, характеристики дитини, фотоматеріали, довідки органів та установ, а також висновок генетичного дослідження № МGU2350, відповідно до якого ймовірність батьківства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_4 становить 99,993748114 %.
Зазначений висновок є об`єктивним науковим доказом біологічного походження дитини та у поєднанні з іншими доказами у справі підтверджує, що саме ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини.
Суд також враховує, що відповідач не подав заперечень проти позову, не спростував викладені позивачем обставини та не надав доказів, які б ставили під сумнів встановлені судом факти. У сукупності це свідчить про відсутність спору щодо біологічного походження дитини.
Оцінюючи всі зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання батьківства є обґрунтованими та доведеними, оскільки підтверджуються як фактичними обставинами життя сторін, так і результатами генетичного дослідження.
Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (надалі Постанова) спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови).
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи; тлумачення норм ст.130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства; підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України); доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Враховуючи встановлені судом обставини, а також вимоги вищевикладеного чинного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та визнати його батьком ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 258-259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Солонянської селищної ради, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язати Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести відповідні зміни до актового запису №14 про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений 13 липня 2016 року виконавчим комітетом Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в частині відомостей про батька дитини, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », ім`я, по батькові дитини, дату народження та місце народження - залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА