ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9614/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року в адміністративній справі № 280/9614/25 (головуючий суддя першої інстанції - Чернова Ж.М.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, (третя особа - ОСОБА_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В: 

Позивач 31.10.2025 року звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, (третя особа - ОСОБА_3 ), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене Витягом з протоколу №109/168 від 16.05.2025 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`заних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині призначення одноразової грошової допомоги із залишку невиплаченої суми, сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого лейтенанта ОСОБА_4 в сумі 4500000,00 грн.;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути її заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги малолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є загиблий ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старший лейтенант ОСОБА_4 та прийняти відповідне рішення з урахуванням позиції суду викладеної в даному рішенні;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити їй (в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), батьком якого є загиблий ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану ОСОБА_4 недоплачену частину одноразової грошової допомоги, в сумі 3000000,00 грн..

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене у формі Витягу з протоколу №109/168 від 16.05.2025 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині призначення одноразової грошової допомоги із залишку не виплаченої суми, сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого лейтенанта ОСОБА_4 в сумі 4500000,00 грн.. 
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення та виплату одноразової грошової допомоги малолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є загиблий ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старший лейтенант ОСОБА_4 та прийняти відповідне рішення з урахуванням позиції суду викладеної в даному рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що на час прийняття рішення не виплачена сума одноразової грошової допомоги матері, якій вона призначена в повному обсязі, у Міноборони виникла можливість провести відповідний перерозподіл одноразової грошової допомоги між особами, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги. Отже, ОСОБА_2 - сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого лейтенанта ОСОБА_4 , призначено одноразову грошову допомогу із залишку не виплаченої суми в сумі 4500000 грн. 
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 28.05.2026 року по 16.06.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_4 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира групи 3 загону.
10.11.2022 року ОСОБА_4 , 1992 року народження, загинув під час виконання бойового завдання, що підтверджується сповіщенням сім`ї від 25.02.2025 року №1224, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим від 06.06.2023, актовий запис №390, де у графі «По-батькові» зі слів позивачки записано « ОСОБА_6 ».
13.11.2023 року ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою щодо реалізації права дитини на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька дитини - загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , 1992 року народження.
ІНФОРМАЦІЯ_6 листом від 29.11.2023 року №с/5831 відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги через те, що не надано жодного документа на підтвердження того, що ОСОБА_5 є дитиною загиблого військовослужбовця.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14.01.2025 року по справі №331/6329/23 встановлено факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець смт. Верхній Рогачик, Херсонської області, України, громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Півдненного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису №390 від 06.06.2023 року про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
у графі відомості про батька зазначити - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець смт. Верхній Рогачик, Херсонської області, України, громадянин України;
у графі прізвище дитини зазначити Гужальській.
На виконання вказаного рішення суду Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Півдненного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21.02.2025 року внесено зміни до актового запису №390 від 06.06.2023 року про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00049629749 від 21.02.2025 року, та видано повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 21.02.2025 року, у графі відомості про батька зазначено - ОСОБА_4 , у графі прізвище дитини зазначено - ОСОБА_8 .
Позивач в інтересах малолітнього сина звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_8 з відповідним пакетом документів та заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька дитини.
Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.05.2025 року №109/168, протокольним рішенням Комісії від 10.03.2023 року №62/168 призначено одноразову грошову допомогу матері загиблого - ОСОБА_3 , яка звернулась із відповідною заявою в сумі 15000000 грн. (залишок невиплаченої допомоги складає 4500000 грн).
У зв`язку зі зміною (збільшенням) кола осіб, які мають право на отримання допомоги (з 1 особи на 2 особи), Комісією прийнято рішення про перерозподіл невиплаченої суми 4500000 грн. на сина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який має право на отримання допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що на момент призначення сину загиблого одноразової грошової допомоги, матері загиблого - ОСОБА_3 було виплачено грошову допомогу в розмірі 10500000 грн., а залишок - 4500000 грн. перерозподілено на користь дитини загиблого.
У позовній заяві позивач повідомила, що взаємної згоди щодо розподілу суми одноразової грошової допомоги з ОСОБА_3 , не досягнуто, на смс-повідомлення та усно відмовила щодо розподілу суми.
ОСОБА_1 звернулась до Міністерства оборони України із заявою, в якій просила повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, та виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги в сумі 3000000,00 грн..
Згідно листа Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 19.11.2025 року №220/13/27426 позивача повідомлено, що дане звернення надійшло до Департаменту 07.11.2025 року, та перебуває на розгляді в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», відповідь буде надана у встановлений Законом строк.
Позивач, не погодившись з рішенням в частині призначення одноразової грошової допомоги із залишку невиплаченої суми 4500000,00 грн., оскаржила таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Згідно статті 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.
Так, Закон №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно із частиною 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на:
- військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;
- військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
- військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.
Статтею 16 Закону №2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначено у статті 16-1 Закону №2011-XII.
Відповідно до частин першої, другої статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у пунктах 1-3 частини другої статті 16 Закону №2011-XII, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан, який діє і по теперішній час.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами низки стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту - Постанова №168).
Абзацами 1-4, 6 п.2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян рф або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Отже, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою №168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 гривень.
Колегія суддів зазначає, що єдиними умовами виплати одноразової грошової допомоги на момент смерті військовослужбовця є належність до певної категорії осіб, передбачених п.1 Постанови №168 та загибель в період дії воєнного стану.
Вказані обставини не є спірними у даній справі.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 11.09.2024 року по справі №160/14225/23.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975).
Вказаний Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з п.5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Пунктом 10 Порядку №975 визначено перелік документів, які члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії, в тому числі - заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.

Так, правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця унормовані ст.16-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ).
Згідно з частиною першою статті 16-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції Закону України від 09.12.2023 №3515-ІХ, набрав чинності - 29.03.2024) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Згідно із частиною третьою статті 16-1 Закону №2011-ХІІ у разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
За правилами частини четвертої статті 16-1 Закону №2011-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Між тим, до набрання чинності Законом України від 09.12.2023 №3515-ІХ (набрав чинності - 29.03.2024) згідно з частиною першою статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Таким чином, до 29.03.2024 року право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця належало, зокрема, дітям загиблого (померлого військовослужбовця), які не досягли повноліття або дітям загиблого (померлого військовослужбовця), які є утриманцями загиблого (померлого) у розумінні Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням субсидіарного застосування норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування» в частині змісту юридичної категорії «непрацездатні особи» (тобто або неповнолітнім дітям загиблого або дітям загиблого, які є утриманцями і після досягнення повноліття).
Після 29.03.2024 року законодавцем сформульовано нове правило, згідно з яким право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця належить дітям загиблого (померлого військовослужбовця) безвідносно до будь-яких кваліфікуючих умов.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2022 року мати загиблого - ОСОБА_3 звернулась із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина - ОСОБА_4 .
На підставі поданої матір`ю загиблого заяви та зібраних документів, рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим Протоколом засідання комісії від 10.03.2023 року №62/168 (пункт 7), матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого лейтенанта ОСОБА_4 , було призначено одноразову грошову допомогу в сумі 15000000 грн..
В подальшому, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2025 року по справі №331/6329/23 встановлено факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець смт. Верхній Рогачик, Херсонської області, України, громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання вказаного рішення суду Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Півдненного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21.02.2025 внесено зміни до актового запису №390 від 06.06.2023 року про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00049629749 від 21.02.2025, та видано повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 21.02.2025, у графі відомості про батька зазначено - ОСОБА_4 , у графі прізвище дитини зазначено - ОСОБА_8 .
У зв`язку зі зміною (збільшенням) кола осіб, які мають право на отримання допомоги (з 1 особи на 2 особи), 16.05.2025 року Комісією прийнято рішення (п.14 протоколу № 109/168) про перерозподіл фактично не виплаченої суми 4500000 грн. на сина загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має право на отримання вказаної допомоги.
Слід зазначити, що встановлення факту батьківства ОСОБА_4 щодо малолітнього ОСОБА_2 відбулося вже після прийняття відповідачем рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги матері загиблого.
Отже, на час розгляду заяви матері загиблого відповідач не міг знати про факт наявності у ОСОБА_4 малолітньої дитини - ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що за своєю сутністю одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, тобто спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), відтак рішення комісії про перерозподіл фактично не виплаченої суми в розмірі 4500000 грн дитині військовослужбовця, на думку суду, не відповідає змісту і меті закону.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, відповідно до статті 16-3 Закону №2011-ХІІ малолітній син загиблого військовослужбовця має право на призначення одноразової грошової допомоги в рівній частці разом з іншою особою, яка має таке право.
Відтак, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.05.2025 року №109/168, яким ОСОБА_2 встановлено право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 4500000 грн. є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а також вимог законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/9614/25 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/9614/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко