ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1505/26 Справа № 185/12706/25 	  	Суддя у 1-й інстанції -  ОСОБА_1  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_2 	

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 

прокурора ОСОБА_6 

обвинуваченого ОСОБА_7 

захисника ОСОБА_8 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №12025046370000396 від 16 жовтня 2025 року за апеляційною скаргою керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2026 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з професійною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, останній раз - 25.03.2024 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.4 ст.186, ст.69, ст.71 Кримінального кодексу України (далі- КК) до 6 років позбавлення волі, 27.09.2024 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 5 років 9 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 -

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.357 КК до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків, до призначеного покарання за постановленим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.03.2024 року, та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Ухвалено після набрання вироком законної сили  ОСОБА_7  затримати та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання. 
Строк відбування покарання прийнято рахувати з моменту фактичного затримання  ОСОБА_7  для виконання вироку.
Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.100 та ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК). 

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушенння за наступних обставин.
15.10.2025 року близько 14.17 год. обвинувачений ОСОБА_7 перебував в холі біля фронт-офіса Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Шевченка, буд.51, - де відносно останнього працівником СПДН Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне затримання у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, для припинення правопорушення та складання адміністративних матеріалів.
У відповідності до п.8 Розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015, протокол про адміністративне затримання складається згідно зі ст.261 КУпАП на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом, згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне затримання, на якому проставлено відповідні серію і номер. Під час підписання вищевказаного документу, який у відповідності до вищевказаної Інструкції є офіційним документом, у обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел на його пошкодження в особистих інтересах. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пошкодження офіційного документу, перебуваючи в холі біля фронт-офіса Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за вищевказаною адресою, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою уникнення ним адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до працівника СПДН, біля якого лежав протокол про адміністративне затримання серії АЗ №040197 від 15.10.2025 за ст.ст. 260-263 КУпАП у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, на ім`я обвинуваченого ОСОБА_7 , та вихватив протокол, умисно пошкодив його шляхом зжимання (скомкування) в своїх руках, привівши таким чином вищевказаний офіційний документ у стан, який перешкоджає його подальшому використанню за цільовим призначенням.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.357 КК, як умисне пошкодження офіційних документів, вчинене в інших особистих інтересах.

В апеляційній скарзі керівник Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч.1 ст.357 КК, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. 
Аргументує тим, що суд першої інстанції в резолютивній частині вироку, призначаючи покарання у вигляді пробаційного нагляду ОСОБА_7 не застосував положення ч.2 ст.59-1 КК, а саме не поклав на обвинуваченого, відповідно до п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З огляду на викладене прокурор просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2026 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.357 КК у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки. Відповідно до вимог п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст.72 КК, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2024 та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
В іншій частині вирок залишити без змін.

До початку апеляційного розгляду прокурор Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 в порядку ст.403 КПК подала заяву про відмову від раніше поданої нею апеляційної скарги і ця відмова прийнята апеляційним судом.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та яка наполягала на її повному задоволенні, вислухавши обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, а також правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.357 КК ґрунтуються на зібраних по справі, перевірених та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими та не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому апеляційним судом відповідно до ч.1 ст.404 КПК не перевіряються.
Колегія суддів апеляційного суду вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосуванням місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.59-1 КК покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки, визначені ч.2 ст.59-1 КК, та може додатково покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки, визначені ч.3 цієї статті. 
Між тим, як слушно вказує прокурор в апеляційній скарзі, суд першої інстанції, всупереч наведеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, призначаючи покарання у вигляді пробаційного нагляду ОСОБА_7 за ч.1 ст.357 КК, не поклав на обвинуваченого, відповідно до п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.1 ч.1 ст.413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема, є - незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Суд апеляційної інстанції, згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга першого керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, з ухваленням апеляційним судом свого вироку в цій частині, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. 

Дотримуючись приписів ч.15 ст.615 КПК, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку апеляційний суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення. 

На підставі викладеного, керуючисьстаттями 404, 405, 407, 409, 413 та 418, 420 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 – задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2026 року відносно обвинуваченого  ОСОБА_7  - скасувати в частині призначеного покарання.
В цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити  ОСОБА_7  покарання за ч.1 ст.357 КК у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки. Відповідно до вимог п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст.72 КК, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2024 та призначити  ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Строк відбування покарання засудженим  ОСОБА_7 обраховувати з дня фактичного приведення вироку апеляційного суду до виконання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього учасниками кримінального провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка утримується під вартою — у той самий строк з дня вручення копії рішення суду апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2   ОСОБА_3 ОСОБА_4