Єдиний унікальний номер 341/595/26 
Номер провадження 2/341/628/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
02 червня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
ВСТАНОВИВ
Представник Балашов В. В. в інтересах позивача ТзОВ «Глобал спліт» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 08.12.2021 № 22035000551811 у розмірі 30472,32 грн та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 08.12.2021 № 22035000551811, у зв`язку з чим у неї виникла загальна заборгованість на суму 30472,32 грн, з яких: 19287,63 грн – заборгованість за простроченим кредитом; 0,24 грн – заборгованість за простроченими процентами; 11184,45 грн – заборгованість за комісією.
Ухвалою суду від 14.04.2026 відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 06.05.2026.
У судове засідання 06.05.2026 сторони не з`явились.
У зв`язку з клопотанням відповідачки про відкладення розгляду справи, оскільки ведуться переговори щодо мирного врегулювання спору, розгляд справи відкладено на 29.05.2026.
У судове засідання 29.05.2026 сторони не з`явились.
Представник позивача 18.05.2026 надіслав до суду клопотання, у якому просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. 
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно норм ст. 128 ЦПК України.
29.05.2026 відповідачка надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки за станом здоров`я не має можливості з`явитись у судове засідання. Доказів не долучено.
Водночас до позову долучено докази направлення відповідачці копії позовної заяви з додатками за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки.
Надаючи оцінку заявленому відповідачкою клопотанню про відкладення судового засідання, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України).
Суд розцінює клопотання відповідачки про відкладення судового засідання як необгрунтоване та таке, поважність причин якого не підтверджується будь-якими доказами.
За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у клопотанні відповідачки про відкладення судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на приписи ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідачка повідомлена належним чином про судове засідання, відзив не подала, а представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
08.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22035000551811 (далі – Кредитний договір, Договір).
Відповідно до пункту 1.2 Кредитного договору кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 19050,0 грн; строк кредитування 36 місяців; кінцева дата повернення кредиту 08.12.2024; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 08.12.2021 до 07.10.2022 становить 4% від суми кредиту, з 08.10.2022 до 07.07.2023 – 3 % від суми кредиту, з 08.07.2023 до 07.04.2024 – 1,75 % від суми кредиту, з 08.04.2024 до 08.12.2024 – 1 % від суми кредиту. 
Договір підписаний відповідачкою власноруч. 
До Договору надано паспорт споживчого кредиту з аналогічними умовами кредитування.
На підтвердження обґрунтованості заявленої до стягнення суми заборгованості позивач надав розрахунок заборгованості, здійснений відповідно до кредитного договору від 08.12.2021 № 22035000551811 станом на 28.05.2025. Відповідно до розрахунку заборгованості сформовано заборгованість за простроченим кредитом становить 19287,63 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 0,24 грн, заборгованості за простроченою комісією – 11184,45 грн. Загальний залишок заборгованості – 30472,32 грн.
З указаного розрахунку суд установив, що 08.12.2021 надано кредит у розмірі 19050,0 грн, 01.09.2022 – додатково у розмірі 3308,88 грн. Відповідачці нараховувались проценти за ставкою 0,001 % річних. Відсотків нараховано 0,40 грн, з яких погашено 0,16 грн. Залишок непогашених відсотків - 0,24 грн. У межах виконання умов договору відповідачка кількома платежами погасила заборгованість за тілом кредиту на загальну суму 3071,25 грн. Отже, залишок заборгованості за тілом становить : 19050,0 + 3308,88 - 3071,25 = 19287,63 грн.
Крім того, надано виписку по особовому рахунку за Договором № 22035000551811 за період з 08.12.2021 до 28.05.2025, якою підтверджується отримання коштів у кредит. 
28.05.2025 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТзОВ «Глобал спліт» укладено договір факторингу № 28/05/25/1.
Виконання умов Договору факторингу підтверджено копіями акта приймання-передачі прав грошових вимог за Договором факторингу, акта приймання-передачі реєстру боржників від 28.05.2025 до Договором факторингу, реєстру боржників до Договору факторингу.
Отже, на підставі договору факторингу право вимоги за кредитним Договором до відповідачки від АТ «Банк Кредит Дніпро» перейшло до ТзОВ «Глобал спліт».
Позивач надіслав відповідачці вимогу, відповідно до якої станом на 18.08.2025 заборгованість за Кредитним договором становить 30472,32 грн.
Дані щодо виконання боржницею вказаної вимоги відсутні.
Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Приписами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Нормами статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У Договорі містяться конкретні умови використання кредитних коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідачка  ОСОБА_1 ознайомилась і які прийняла шляхом підписання відповідного Договору.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 514 ЦК України установлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, право вимоги за Договором від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТзОВ «Глобал спліт» на підставі договору факторингу від 28.05.2025 № 28/05/25/1.
Враховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку  ОСОБА_1 умов Договору, у зв`язку з чим їй сформовано загальну заборгованість на суму 30472,32 грн.
Розмір заборгованості Банк обґрунтував наданим розрахунком такої заборгованості, копією кредитного договору, випискою по особовому рахунку за період з 08.12.2021 до 28.05.2025, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів тощо.
З наданої виписки по рахунку відповідачки суд установив надходження на її рахунок 08.12.2021 коштів у сумі 19050,0 грн та 01.09.2022 у розмірі 3308,88 грн згідно з кредитним договором.
Водночас  ОСОБА_1 відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надала. 
Суд установив, що за умовами Договору відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 19050,0 грн та 3308,88 грн, користувалась ними, частково здійснювала погашення заборгованості. Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за Договором та процентів за користування кредитом відповідачка не надала.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Договору в частині тіла кредиту у розмірі 19287,63 грн та процентів у розмірі 0,24 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
З огляду на принцип змагальності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення в частині стягнення 19287,87 грн.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, також, просив стягнути заборгованість за простроченою комісією у сумі 11184,45 грн.
Вирішуючи спір у цій частині, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1.2 Договору, на який у позові покликається і позивач, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості нараховується з 08.12.2021 до 07.10.2022 становить 4% від суми кредиту, з 08.10.2022 до 07.07.2023 – 3 % від суми кредиту, з 08.07.2023 до 07.04.2024 – 1,75 % від суми кредиту, з 08.04.2024 до 08.12.2024 – 1 % від суми кредиту. 
Відповідно до п. 1.2 Договору та змісту Графіка платежів/розрахунку орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта, який є частиною Кредитного договору, суд установив, що нарахована і заявлена до достягнення прострочена щомісячна комісія у сумі 11184,45 грн є комісією саме за обслуговування кредитної заборгованості.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. 
Відповідно до положень частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній на час укладення Договору редакції) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В укладеному сторонами Договорі, зокрема у пункті 1.2, не зазначено перелік послуг кредитодавця, які надаються відповідачу, за які позикодавець встановив комісію. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору кредиту. За таких обставин положення договору про встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4 %, 3%, 1,75% та 1% від суми наданої позики є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21
Оцінюючи зміст положень пункту 1.2 Договору, який передбачає обов`язок відповідачки здійснювати щомісячно плату за обслуговування кредитної заборгованості, суд констатує, що така плата, фактично, установлена за надання Банком послуг, які передбачено частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». 
При цьому будь-які докази того, що відповідачка зверталась до Банку частіше одного разу на місяць із запитами про отримання відповідної інформації, зверталась із такими запитами взагалі, до позову не надано.
Також, позивач не надав доказів надання відповідачці додаткових та супутніх послуг кредитодавця, пов`язаних із обслуговуванням кредитної заборгованості, за які нараховано відповідну щомісячну комісію.
Таким чином, на переконання суду, нарахована у цьому спорі і визначена у п. 1.2 Договору щомісячна плата (комісія) за обслуговування кредитної заборгованості, не є платою за реальні супутні послуги, а є завуальованими додатковими процентами.
З огляду на викладене, суд визнає положення п. 1.2 Договору щодо нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемними і не вбачає підстав для стягнення з відповідачки комісії у розмірі 11184,45 грн як плати за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1685,20 грн (а. с. 6).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 223, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» заборгованість за кредитним договором від 08.12.2021 № 22035000551811 в розмірі 19287,87 грн, з яких: 19287,63 грн – заборгованість за простроченим кредитом; 0,24 грн – заборгованість за простроченими процентами.
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1685,20 грн.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 02 червня 2026 року.
Учасники справи:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт», місцезнаходження за адресою: вул. Казарменна, 4 Г, м. Київ, код ЄДРПОУ 41904846;
відповідачка –  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ