ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 травня 2026 року справа №360/2078/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року (повне судове рішення складено 15 грудня 2025 року) у справі № 360/2078/25 (суддя в І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2), та просив: 
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025 №121130004952 про відмову у призначенні пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання у Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту на денній формі навчання з 01.09.1984 по 30.06.1991 та з 09.06.1987 по 30.06.1991 у Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технічного інституту та зарахувати до стажу зі шкідливими умовами праці за Списком №1 періоди роботи на ВАТ «Лисичанська сода» з 19.08.1991 по 21.08.1992 на посаді майстра по ремонту обладнання цеху хлористого кальція, з 01.07.1994 по 25.05.1999 на посаді майстра по ремонту обладнання цеху вапнообпалювальних печей, з 26.07.1999 по 14.02.2000 старшим майстром по ремонту обладнання вапнообпалювального цеху та призначити дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.09.2025 з дати звернення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та з 2022 року перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
23.09.2025 позивач звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Розгляд заяви та винесення рішення здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненський області, яким відмовило у призначенні пенсії рішенням від 01.10.2025 № 121130004952.
У рішенні зазначено, що страховий стаж становить 20 років 5 місяців 3 дні, страховий стаж з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 22 роки 5 місяців 3 дні, пільговий стаж за Списком №1 становить 2 роки 5 місяців 23 дні.
В ході розгляду документів, до страхового стажу не враховано період навчання у 1984-1991 роках згідно відомостей диплома серії НОМЕР_2 від 3.06.1991, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби строкової.
Не зараховано періоди навчання згідно довідки №01.1-16/312 від 05.08.2025, виданої Східноукраїнським національним університетом імені Володимира Даля, оскільки відсутня інформація про підставу внесення відомостей про періоди навчання за денною формою здобуття освіти.
Не зараховано період роботи за Списком №1 згідно відомостей довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1220 від 09.09.2010, виданої «ВАТ ЛИСИЧАНСЬКА СОДА», оскільки зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, зокрема у разі відсутності правонаступника можливо на підставі розгляду документів комісією з питань підтвердження стажу, що дає право на призначення пенсії.
Відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний страховий стаж 25 років.
Позивач вважає рішення відповідача протиправним, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025 №121130004952 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23 вересня 2025 року про призначення дострокової пенсії за віком згідно пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із зарахуванням до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання у Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту на денній формі навчання з 01.09.1984 по 26.04.1985 та з 09.06.1987 по 30.06.1991 у Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технічного інституту та зарахуванням до стажу зі шкідливими умовами праці за Списком №1 періоди роботи на ВАТ «Лисичанська сода» з 19.08.1991 по 21.08.1992, з 01.07.1994 по 25.05.1999 та з 26.07.1999 по 14.02.2000.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 23.09.2025 позивач звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 01.10.2025 № 121130004952 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненський області відмовило позивачу у дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки відсутній необхідний страховий стаж 25 років. Також відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” через відсутність необхідного страхового та пільгового стажу. 
У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 20 років 5 місяців 3 дні, страховий стаж з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 22 роки 5 місяців 3 дні, пільговий стаж за Списком №1, становить 2 роки 5 місяців 23 дні. 
До страхового стажу не зараховано період навчання у 1984-1991 роках згідно відомостей диплома серії НОМЕР_2 від 30.06.1991, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби строкової. 
Не зараховано періоди навчання згідно довідки № 01.1-16/312 від 05.08.2025, виданої Східноукраїнським національним університетом імені Володимира Даля, оскільки відсутня інформація про підставу внесення відомостей про періоди навчання за денною формою здобуття освіти.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. 
За періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку, страховий стаж обчислюється в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, на підставі документів про стаж, визначених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637): трудової книжки, диплома про освіту за денною формою, військового квитка тощо.
Долучена архівна довідка № 01.1-16/312 від 05.08.2025, видана Східноукраїнським національним університетом імені Володимира Даля, не містить підстав внесення відомостей про періоди навчання за денною формою здобуття освіти, тоді як згідно з дипломом НОМЕР_2 ОСОБА_1 в 1984 році вступив до Рубіжанського філіалу Ворошиловградського машинобудівного інституту, та у 1991 році закінчив повний курс Рубіжанського філіалу Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту.
Щодо зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача, судом не взято до уваги Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховується до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 24 листопада 2006 року за № 1231/13105. 

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 22.09.2023.
Позивач неодноразово звертався з заявами про призначення пенсії: 11.07.2025, 10.09.2025 та 23.09.2025.
У всіх випадках позивачу відмовлено в призначені пенсії Рішеннями: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.07.2025 № 121130004952, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.09.2025 № 121130004952 та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025 № 121130004952 відповідно.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025 № 121130004952 є предметом оскарження по даній справі.
Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025 № 121130004952 відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 за заявою від 23.09.2025. Вік заявника 58 років 7 місяців. Страховий стаж особи з урахуванням додаткових років за Списком № 1 становить 22 роки 5 місяців 3 дні. Пільговий стаж особи, за Списком № 1, становить 2 роки 5 місяців 23 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання у 1984-1991 роках згідно відомостей диплома серії НОМЕР_2 від 30.06.1991, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби строкової. Не зараховано періоди навчання згідно довідки № 01.1-16/312 від 05.08.2025, виданої Східноукраїнським національним університетом імені Володимира Даля, оскільки відсутня інформація про підставу внесення відомостей про періоди навчання за денною формою здобуття освіти. При обчисленні пільгового стажу не враховано відомості довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №120 від 09.09.2010, виданої ВАТ “ЛИСИЧАНСЬКА СОДА”, оскільки відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 № 1231/13105, зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, зокрема, у разі відсутності правонаступника можливо на підставі результату розгляду документів комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
З огляду на положення пункту 20 Порядку № 637 до пільгового стажу за Списком № 1 зараховано періоди роботи на підставі відомостей по спеціальному стажу, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж особи становить 20 років 5 місяців 3 дні.
Відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки відсутній необхідний страховий стаж 25 років.
Як вбачається з форми РС-право, страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 05 місяців 03 дні із них 2 роки 0 місяців 0 днів роки за Списком №1.
В матеріалах справи наявні: довідка ВЧ НОМЕР_5 від 29.04.2025 №435 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України ОСОБА_1 ; довідка ВЧ НОМЕР_1 від 12.09.2025 №567-д про те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_1 ; диплом серії НОМЕР_2 у Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технічного інституту та додаток до диплому; трудова книжка серії НОМЕР_6 від 19.08.1991; довідка ВАТ «Лисичанська сода» №120 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; виписка з наказу №1 від 25.05.1994, №266 від 26.07.1999, №164 від 27.04.2005; реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ІНДИВІДУАЛЬНІ ВІДОМОСТІ ПРО ЗАСТРАХОВАНУ ОСОБУ (форма ОК-5); архівна довідка від 05.08.2025 №01.1-16/312 Східноукраїнського Національного університету ім.Володимира Даля, додаток до архівної довідки від 05.08.2025 № 01.1-16/312 Відомості про перейменування Рубіжанською філіалу Ворошиловградського машинобудівного інституту; відповідь Східноукраїнського Національного університету ім.Володимира Даля від 15.10.2025 №01.1-16/402 на адвокатський запит від 14.10.2025 щодо діяльності вищих навчальних закладів, наукових установ, переміщених з тимчасово окупованої території та з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, додаток до листа від 15.10.2025 №01.1-16/402 Відомості про перейменування Рубіжанського філіалу Ворошиловградського машинобудівного інституту.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).
9 липня 2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частинами першою, другою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Відповідно до положень статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.
Таким законом є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).
Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
На виконання зазначеної норми Закону, Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 588/647/17.
Як встановлено судом, з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_7 від 19.08.1991 щодо спірних періодів наявні такі записи:
-з 19.08.1991 прийнятий майстром у ВАТ «Лисичанська сода» по ремонту обладнання;
-з 01.07.1994 працював у ВАТ «Лисичанська сода» на посаді майстра по ремонту обладнання цехів вапно-обпалюваних печей;
- з 26.07.1999 по 14.02.2000 працював у ВАТ «Лисичанська сода» старшим майстром по ремонту обладнання.
Суд звертає увагу, що записи в трудовій книжці не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства.
Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що не зараховано періоди роботи за Списком №1 згідно відомостей довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 120 від 09.09.2010, виданої ВАТ “ЛИСИЧАНСЬКА СОДА”, оскільки відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 № 1231/13105, зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, зокрема, у разі відсутності правонаступника можливо на підставі результату розгляду документів комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105, прийнятою відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії /надалі - Порядок №18-1/, який визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:
для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;
до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).
Згідно з пунктом 2 Порядку №18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали:
на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;
на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років;
у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).
Відповідно до пунктів 3-4, 6 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).
Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.
Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.
Згідно з пунктами 10-11 та 15 Порядку №18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (додаток 1) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.
Із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.
Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:
документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);
трудова книжка;
документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.
Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.
Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.
Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.
Отже, процедура підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: 1) для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника та 2) до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, має певні особливості.
Як вбачається з матеріалів справи, комісією з питань підтвердження стажу роботи рішення про підтвердження стажу роботи не приймалось.
Враховуючи відсутність рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, суд вважає, що відповідач перебрав на себе повноваження комісії при вирішенні питання про зарахування періодів роботи на ВАТ «Лисичанська сода» з 19.08.1991 по 21.08.1992 на посаді майстра по ремонту обладнання цеху хлористого кальція, з 01.07.1994 по 25.05.1999 на посаді майстра по ремонту обладнання цеху вапнообпалювальних печей, з 26.07.1999 по 14.02.2000 до пільгового стажу періоди роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1.
Суд вважає, що відповідач-2 зобов`язаний був повідомити позивача про необхідність звернення із заявою про підтвердження стажу до комісії з питань підтвердження стажу, однак відповідач-2 до прийняття рішення не повідомив позивача про необхідність підтвердження стажу.
Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач-2 у вищевказаний період не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Крім того, згідно довідки №120 від 09.09.2010 ВАТ «Лисичанська сода» вбачається, що ОСОБА_1 :
-в період з 19.08.1991 по 21.08.1992 працював майстром по ремонту обладнання виконуючи протягом повної робочої зміни зі шкідливими умовами, праці пов`язані з мінеральними солями в хімічному виробництві, що передбачена Списком №1;
-в період з 01.07.1994 по 25.05.1999 позивач працював на посаді майстра по ремонту обладнання цехів вапно-обпалюваних печей, що передбачена Списком №1;
-в період з 26.07.1999 по 14.02.2000 працював старшим майстром по ремонту обладнання, виконував роботу протягом повної робочої зміни зі шкідливими умовами праці у цехі мінеральні солі у хімічному виробництві, що передбачено Списком №1.
Також в матеріалах справи наявна виписка з наказу №266 від 26.07.1999, що майстер по ремонту обладнання відповідає списку професій, які дають право на пільги по Списку №1 розділу VIII підрозділу 1080А010 за результатами атестації робочих місць, які затверджені Луганською експертизою №69/05-793 від 29.07.1999.
Суд зазначає, що трудова книжка позивача, а також довідка №120 від 09.09.2010 містить відомості про роботу позивача у ВАТ «Лисичанська сода» за період з 19.08.1991 по 21.08.1992, з 01.07.1994 по 25.05.1999 та з 26.07.1999 по 14.02.2000.
Відтак, враховуючи відомості трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та наявної у матеріалах справи довідки №120, суд вважає, що період роботи позивача у ВАТ «Лисичанська сода» за період з 19.08.1991 по 21.08.1992, з 01.07.1994 по 25.05.1999 та з 26.07.1999 по 14.02.2000 має бути зарахований до пільгового стажу періоди роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання у Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту на денній формі навчання з 01.09.1984 по 30.06.1991 та з 09.06.1987 по 30.06.1991 у Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технічного інституту, суд вказує наступне.
Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання у 1984-1991 роках згідно відомостей диплома серії НОМЕР_2 від 30.06.1991, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби строкової. Не зараховано періоди навчання згідно довідки № 01.1-16/312 від 05.08.2025, виданої Східноукраїнським національним університетом імені Володимира Даля, оскільки відсутня інформація про підставу внесення відомостей про періоди навчання за денною формою здобуття освіти.
Так, згідно з пунктом 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Отже, період навчання, зокрема, у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання, або довідками про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Відповідно до інформації зазначеної в архівній довідці №01.1-16/312 від 05.08.2025, яка видана Східноукраїнським національним університетом імені Володимира Даля, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 1984 році вступив до Рубіжанського філіалу Ворошиловградського машинобудівного інституту і з 01.09.1984 по 30.06.1991 навчався на денній формі навчання. З 27.04.1985 по 08.06.1987 перебував в академічній відпустці у зв`язку з проходженням військової служби. У 1991 році ОСОБА_1 закінчив навчання у Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту, здобув повну вищу освіту, присвоєно кваліфікацію інженера-механіка за спеціальністю «Машини та апарати хімічних виробництв» з врученням диплому НОМЕР_2 від 30 червня 1991 року.
Відповідно до додатку до архівної довідки від 05.08.2025 № 01.1-16/312 Наказом № 122 від 17.04.1987 Міністерства освіти УРСР Рубіжанський філіал Ворошиловградського машинобудівного інституту перетворений у Рубіжанський філіал Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту (РФ ДХТІ).
Наказом № 207 від 17.06.1993 Міністерства освіти України з 01.07.1993 Рубіжанський філіал Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту структурно включений до складу Сєвєродонецького філіалу Східноукраїнського державного університету.
Наказом № 15 від 02.06.1994 по Східноукраїнському державному університету з 02.06.1994 Сєвєродонецький філіал Східноукраїнського державного університету (СУДУ) перетворений у Сєвєродонецький технологічний інститут Східноукраїнського державного університету та Рубіжанський філіал Східноукраїнського державного університету.
Згідно Указу Президента України №1059/2000 від 11.09.2000 Східноукраїнський державний університет перейменовано в Східноукраїнський національний університет.
Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 507-р від 13.11.2001 Східноукраїнському національному університету присвоєно ім`я ОСОБА_2 .
Наказом № 152 від 23.02.2007 Міністерства освіти і науки України Рубіжанський філіал Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля перейменований в Інститут хімічних технологій Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля (м. Рубіжне).
Наказом № 94/1 від 19.04.2021 Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля з 01.07.2021 припинена діяльність Інституту хімічних технологій (м. Рубіжне) як відокремленого структурного підрозділу Університету шляхом реорганізації (приєднання до головного ВНЗ Університету).
В матеріалах справи наявний диплом НОМЕР_2 від 30 червня 1991 року та додаток до диплому.
Суд зазначає, що архівна довідка від 05.08.2025 № 01.1-16/312 є належним підтвердженням спірного періоду навчання позивача, у відповідності до вимог пункту 8 Порядку № 637, а тому такий період має бути враховано до страхового стажу позивача без урахування періоду перебування позивача в академічній відпустці.
Доводи відповідача у спірному рішенні, що період навчання позивача не зараховано до страхового стажу у зв`язку з тим, що він перетинається з періодом проходження військової строкової служби не ґрунтуються на законі, оскільки жодним нормативно-правовим актом України не визначено таких підстав для не врахування періоду навчання особи.
Крім того слід вказати, що відповідачем-2 було зараховано до страхового стажу позивача період проходження ним строкової військової служби з 27.04.1985 по 03.06.1987 (такий період підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_8 ).
Отже, період навчання у Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту на денній формі навчання з 01.09.1984 по 26.04.1985 та з 09.06.1987 по 30.06.1991 у Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технічного інституту мав бути зарахований відповідачем. Період з 27.04.1985 по 08.06.1987 академічної відпустки позивача у зв`язку з проходженням строкової військової служби зараховується саме до строкової військової служби.
Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025 №121130004952 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , а отже, таке рішення підлягає скасуванню.
Як наслідок, при зарахуванні всіх вищевказаних вище періодів до страхового стажу, у позивача буде наявний стаж, що є достатнім для призначення йому дострокової пенсії за віком згідно пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-ІV.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).
Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Отже, враховуючи допущені порушення відповідачем-2 при розгляді заяви позивача, окружний суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що у даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2025 №121130004952, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 23 вересня 2025 року із зарахуванням до загального страхового стажу позивача періоду навчання у Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту на денній формі навчання з 01.09.1984 по 26.04.1985 та з 09.06.1987 по 30.06.1991 у Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технічного інституту та зарахування до стажу зі шкідливими умовами праці за Списком №1 періоди роботи на ВАТ «Лисичанська сода» з 19.08.1991 по 21.08.1992, з 01.07.1994 по 25.05.1999 та з 26.07.1999 по 14.02.2000.
Оскільки спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем 2, тому у задоволенні позовних вимог заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області слід відмовити, так як відповідач 1 не порушував прав позивача.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з виходом за межі позовних вимог та самостійним обранням способу захисту порушених прав позивача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі № 360/2078/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 07 травня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук