Справа № 182/853/26
Провадження № 2/0182/3146/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

22.05.2026 року        м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Салогуб Юрій Аркадійович, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 про зниження розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини.
Судовим наказом №182/7737/25 від 23.01.2026 року, виданим Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі частини від усіх видів його доходів щомісяця, на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.12.2025 року і до повноліття останньої. 
Позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачкою він має двох неповнолітніх дітей: сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення шлюбних відносин в березні 2024 року подружжя дійшло домовленості, що старший син залишиться проживати з батьком і перебуватиме на його утриманні, а донька – залишається з матір`ю та буде перебувати на її утриманні. Однак на даний час склалась ситуація, що позивач самостійно утримує сина сплачує аліменти на утримання доньки, а відповідачка лише частково утримує доньку. Позивач також зауважив, що на момент звернення до суду він мобілізований до лав ЗСУ та несе службу у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно висновку ВЛК, ОСОБА_1 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Крім того, він має проблеми зі здоров`ям, страждає на хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість ІІІ ст., яка лікується шляхом протезування слуховими апаратами, що вимагає регулярних витрат на планові обстеження. Крім того, моделі слухових апаратів є дороговартісними та коштують в діапазоні 50-100 тис. гривень. 
Таким чином, стан здоров`я позивача та наявність на утриманні другої дитини роблять вимоги стягувача у справі 182/7737/25 про стягнення аліментів в розмірі частини необґрунтованими. З цих підстав просить суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за судовим наказом з 1/4 до 1/6 від частки його доходів щомісяця. 
Ухвалою суду від 20.02.2026 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позовну заяву (а.с.30-31).
Позивач та його представник належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на зазначену в позові електронну адресу. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили. 
Відповідач ОСОБА_2 була повідомлена про розгляд справи в суді, шляхом надсилання на адресу її реєстрації копії ухвали про відкриття провадження, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.33), згідно якого відправлення вручено ІНФОРМАЦІЯ_3 члену сім`ї ОСОБА_5 . Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. 
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Сімейного Кодексу України (далі СК України).
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).
Принцип найкращих інтересів дитини — це фундамент захисту прав дітей, закріплений у Конвенції ООН про права дитини, що вимагає ставити потреби дитини вище інтересів батьків, державних органів чи інших осіб. Він передбачає комплексну оцінку ситуації (погляди дитини, безпека, здоров`я, розвиток) та ухвалення рішень, що гарантують дитині стабільне, безпечне середовище, захищаючи її права на майбутнє. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Як встановлено судом, 09.08.2006 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 (а.с.22 зворот-23).
Від даного шлюбу у подружжя народились двоє дітей: син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21 зворот-22, 24). 
В березні 2024 року подружжя припинило шлюбні відносини. В провадженні Нікопольського мськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №182/593/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, рішення по якій на даний момент не ухвалено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/135119934).
Судовим наказом №182/7737/25 від 23.01.2026 року, виданим Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2025 року і до повноліття останньої (а.с.26). 
Згідно ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України (далі – СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. 
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
В обґрунтування позову про зменшення аліментів позивач звертає увагу суду на те, щовони з відповідачкою дійшли домовленості, що старший син залишиться проживати з батьком і перебуватиме на його утриманні, а донька – проживатиме з матір`ю та буде перебувати на її утриманні.
Разом з тим, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження даного факту (акту про проживання, довідки про склад сім`ї, тощо). 
Крім того, виходячи з аналізу норм, визначених ст.ст. 141, 150, 180, 181, 182 СК України за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Оскільки, як стверджує позивач, донька ОСОБА_6 залишилась проживати разом з відповідачкою, остання, скориставшись своїм правом, звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі частини від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд звертає увагу, що обраний відповідачкою розмір аліментів не суперечить вимогам Сімейного кодексу України, відповідає встановленим законом мінімальним гарантіям, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не порушує розумного балансу з матеріальним становищем платника.
Суд також зауважує, що позивач, в свою чергу, не позбавлений можливості звернутись до суду із аналогічними вимогами до відповідачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 для належного захисту інтересів дитини.
Щодо погіршення здоров`я позивача, суд зазначає, що з наданих ним документів вбачається, що на момент звернення до суду він, дійсно, страждає на хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість ІІІ ст. Дане захворювання є невиліковним та потребує установки слухового апарату. 
Разом з тим, ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, працездатності не втратив, продовжує нести службу у військовій частині НОМЕР_1 , отримує стабільний дохід, а отже має змогу виконувати аліментні зобов`язання по відношенню до своєї доньки. 
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, відтак не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що обставини позову не узгоджуються з вимогами ст. 192 СК України.
Зменшення розміру аліментів є правом суду, а не його обов`язком, виходячи з диспозиції ст. 192 СК України, тобто навіть за умови доведеності факту зміни матеріального стану платника аліментів, суд, який розглядає справу, може не задовольняти вимоги останнього про зменшення розміру аліментів, зважаючи на інші обставини справи, зокрема, у разі, якщо зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам малолітніх дітей, які мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Доводи позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни обставин, визначених ст.192 СК України, які існували на момент видачі судового наказу про стягнення аліментів, та які дають підстави для зменшення розміру аліментів. Також, позивачем не надано й доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. А доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Отже, стороною позивача в ході розгляду даного спору не надано суду переконливих доказів, які б вказували на вагомі підстави щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, а тому в задоволенні позову слід відмовити. 
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,77, 81, 89,141, 259, 263-265, 268,280, 432 ЦПК України, ст.ст. 84,85,181,182, 184, 192 СК України, - 

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Салогуб Юрій Аркадійович, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів – відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складання.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева