Справа № 473/1642/26
РІШЕННЯ
іменем України
"03" липня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Манучарян А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ
у квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якій просила скасувати постанову № 174 від 26 березня 2026 року щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 165-1 КУпАП, та накладення штрафу в сумі 510,00 грн.
Позивачка не погодилася з оскаржуваною постановою, вказуючи, зокрема на те, що зазначене в постанові від 26 березня 2026 року правопорушення, не носить характеру триваючого, у зв`язку з чим на час складання протоколу і розгляду податковим органом справи про адміністративне правопорушення, закінчилися строки притягнення її до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП. 
Тому позивачка ОСОБА_1 просила скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
30 червня 2026 року від представниці відповідача Куси С.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю, оскільки матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 165-1 КупАП, містять достатні докази на підтвердження факту порушення позивачкою законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відбулося в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП, оскільки обумовлене правопорушення має триваючий характер.
Представник позивачки адвокат Шаталов А.Ф. у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав. 
Представниця відповідача Куса С.Г. у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити.
Суд з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 26 березня 2026 року заступник начальника ГУ ДПС у Миколаївській області Бітун В.С., розглянувши протокол від 16 березня 2026 року № 137, додані до нього матеріали справи про адміністративне правопорушення, акт перевірки від 16 березня 2026 року № 3310/14-29-07-02/34355917, виніс постанову № 174, якою позивачку, яка є директором ТОВ «ЛЮДМИЛІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР, було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 165-1 КУпАП, та накладений штраф у сумі 510,00 грн.
Відповідно до вказаної постанови було встановлено порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, чим порушено пункт 1 частини 2 статті 6 та частину 5 статті 8 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), а саме, заниження єдиного внеску, нарахованого на додаткову базу між сумою мінімальної заробітної плати, яка встановлена законодавством і сумою фактично нарахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності (у зв`язку з вагітністю та пологами) на загальну суму 1528,74 грн за серпень 2025 року. Крім того, в частині заниження єдиного внеску, нарахованого на додаткову базу між сумою мінімальної заробітної плати, яка встановлена законодавством і сумами фактично нарахованої заробітної плати працівникам на загальну суму 1381,26 грн (серпень 2024 року, травень 2025 року) та завищення єдиного внеску, нарахованого на суми заробітної плати працівникам установи на загальну суму 1381,26 грн (січень 2025 року, серпень 2025 року). Також, в частині заниження єдиного внеску, нарахованого на додаткову базу між сумою мінімальної заробітної плати, яка встановлена законодавством і сумою фактично нарахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності (у зв`язку з вагітністю та пологами) на загальну суму 25,45 грн за квітень 2025 року, та завищення суми нарахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності працівникам підприємства на загальну суму 25,45 грн за липень 2025 року, за рахунок самостійного нарахування ТОВ «ЛЮДМИЛІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» єдиного внеску у зв`язку з виправленням.
Вказана постанова є предметом оскарження в цій справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Відповідно до ч.1 ст.165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як підтверджується матеріалами справи висновок контролюючого органу щодо наявності вини у діях позивачки ґрунтується на результатах перевірки, зафіксованих в акті перевірки від 16 березня 2026 року № 3310/14-29-07-02/34355917.
Виявлені порушення позивачка не оспорювала, однак мотивувала порушенням відповідачем строків притягнення її до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
За приписами ст. 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер.
Отже, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення.
Тобто стаття 38 КУпАП не передбачає інших умов відліку строку, окрім, як для триваючих правопорушень.
Триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.
При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах, зокрема, від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 242/924/17, від 11 червня 2020 року у справі №345/4368/16-а, відповідно до якої триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Разом з тим, до адміністративних правопорушень, що мають разовий характер, належать такі проступки: несвоєчасне подання декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджетів та державних цільових фондів, подання звіту з ЄСВ тощо.
З матеріалів справи вбачається, що виявлені порушення мали місце за серпень 2024 року, січень 2025 року, квітень 2025 року, травень 2025 року, липень 2025 серпень 2025 року.
Таке правопорушення не можна вважати триваючим, а тому початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення позивачкою адміністративного правопорушення.
Оскільки адміністративне правопорушення, яке позивачка вчинила, не носить характер триваючого, то відповідач, наклавши адміністративне стягнення 26 березня 2026 року, пропустив строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 1 ст. 38 КУпАП, що є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
В силу вимог ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 532,48 грн (який підлягав сплаті при зверненні з даним позовом до суду), а також витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.
При цьому, при вирішенні питання щодо компенсація вартості правничої допомоги, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. 
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Водночас є необґрунтованим виокремлення адвокатом як самостійного виду адвокатської послуги як ознайомлення зі спірною постановою, узгодження правової позиції з клієнтом, оскільки охоплюється діями адвоката із складання позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ
позовні вимоги   ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову № 174 від 26 березня 2026 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 165-1 КУпАП, скасувати, а справу про адміністративні правопорушення - закрити.
Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області (місцезнаходження: місто Миколаїв, вулиця Героїв Рятувальників, будинок 6, ЄДРПОУ – 44104027, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1532,48 грн.
 
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан