Справа № 175/47/26
Провадження № 2/175/9/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючої судді Озерянської Ж.М.,
з участю секретаря Рожкової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, -

В С Т А Н О В И В: 

У січні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, в якому просив постановити рішення про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 : страхове відшкодування в розмірі 23 635,14 грн.; пеню в розмірі 2 950,82 грн.; три відсотка річних розмірі 286,00 грн.; інфляційні втрати в розмірі 188,68 грн.; та судові витрати по справі, що складається з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн. і витрати по оплаті послуг судового експерта в розмірі 4 010,00 грн. 
Ухвалою від 05 січня 2025 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
17 березня 2026 року представник відповідача надав письмові пояснення у справі, згідно з якими просив суд у задоволенні позову відмовити.
 
19 березня 2026 року представником позивача надано відповідь на відзив. 
 
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
 
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
 
Представник відповідача надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, у задоволенні позову просила суд відмовити. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався.
 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов наступного висновку.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 01 квітня 2025 року, приблизно о 00 годин 00 хвилин, біля будинку №6 по вул. Дружби в с-щі Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «CHEVROLET LACETTI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Superb», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.п. 10.2, 10.3 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих осіб немає.
 
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 грн. 
 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ: №АТ/005734104.
 
Відповідно до п. 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року №3720-ІХ договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
 
На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього Закону.
 
Враховуючи, що поліс обов`язкового страхування № АТ/005734104 власника транспортного засобу "Chevrolet Lacetti", д.р.н. НОМЕР_1 укладено в 2024 році, відповідно на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV.
 
Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
 
Враховуюче наведене, суд, прі вирішенні даної справи буде керуватися нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, який діяв на день виникнення спірних правовідносин.
 
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (в редакції, що діяла на момент ДТП) у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
 
07 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 направив на електронну пошту Публічного акціонерного товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»  завірені електронно-цифровим підписом повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування, запрошення на проведення експертизи та весь необхідний пакет документів.
 
29 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 направив на електронну пошту ПАТ "HACK ОРАНТА" завірені електронно-цифровим підписом рахунок з СТО ФОП ОСОБА_3 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП О.В., витяг з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_3 , довідку про відкриття рахунку.
 
11 липня 2025 року представник ОСОБА_1 направив на електронну пошту ПАТ "HACK ОРАНТА" завірену електронно-цифровим підписом постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року, справа № 175/7065/25.
 
15 липня 2025 року ПАТ "НАСК ОРАНТА" виплатила страхове відшкодування в розмірі 19 475,51 грн. на рахунок СТО, не узгодивши розмір із ОСОБА_1 . 29 липня 2025 року представник ОСОБА_1 направив до НБУ скаргу щодо недоплати страхового відшкодування.
 
Національний банк України листом від 25 серпня 2025 року повідомив, що Страховиком розраховано страхове відшкодування на підставі звіту № 89-D/16/72, складеного оцінювачем ОСОБА_4 . Копію вказаного звіту НБУ не направив та зазначив, що дії страховика можуть бути оскаржені до суду.
 
29 липня 2025 року представник ОСОБА_1 направив до ПАТ "НАСК ОРАНТА" лист незгоди із розміром страхового відшкодування та попросив здійснити доплату страхового відшкодування на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. №4104/25 від 23 квітня 2025 року, складеного на замовлення ОСОБА_1 
 
ПАТ "НАСК ОРАНТА" листом від 06 серпня 2025 року повідомила, що розрахунок страхового відшкодування здійснено на підставі звіту № 89-D/16/72 від 05 травня 2025 року, згідно якого розмір шкоди складає 43 951,02 грн., ознайомитися з розрахунком можливо лише в офісі Страховика. Зазначено, що відсутні підстави для доплати страхового відшкодування. 
 
21 серпня 2025 року ПАТ "НАСК ОРАНТА" здійснила доплату страхового відшкодування в розмірі 21 975,51 грн., що відповідає розміру оціненої шкоди згідно звіту оцінювача ОСОБА_4 
 
ПАТ "НАСК ОРАНТА" в порушення п. 35.3 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, не ознайомила ОСОБА_1 із порядком обчислення страхового відшкодування та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди, через що ОСОБА_1 був позбавлений можливості висловити свої зауваження та заперечення.
 
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
 
Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
 
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.
 
За приписами п 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, в редакції цієї статті із змінами, внесеними згідно із Законом № 1909-IX від 18.11.2021, передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
 
Підпункт 34.2 ст. 34 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV визначає, що страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
 
Згідно з протоколом огляду транспортного засобу, який було складено представником відповідача ОСОБА_5 10 квітня 2025 року, було проведено огляд автотранспортного засобу "Chevrolet Lacetti", д.р.н. НОМЕР_1 . Однак вказаний протокол не містить у собі повного зазначення властивостей оглянутого автотранспортного засобу.
 
В подальшому ПАТ «НАСК «Оранта» замовило у ФОП ОСОБА_4 звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, який було підготовлено 05 травня 2025 року за № 89-D/16/72.
 
Вказаний звіт було підготовлено оцінювачем на замовлення відповідача для виконання автотоварознавчого дослідження майна автомобіля "Chevrolet Lacetti", д.р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, на підставі наданих замовником даних. Згідно висновку оцінювача, вартість матеріального збитку завданого власнику майна "Chevrolet Lacetti", д.р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску становить 39 888,85 грн. із ПДВ на запасні частини та матеріали.
 
Також позивачем було замовлено у судового експерта Дроздова Юрія Володимировича товарознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта № 4104/25 від 23 квітня 2025 року, який було складено на замовлення представника ОСОБА_6 , розмір матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу – автомобіль "Chevrolet Lacetti", д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок ДТП складає 67 586,16 грн.
 
Як вже зазначалось вище, 29 липня 2025 року представник ОСОБА_1 направив до ПАТ "НАСК ОРАНТА" лист незгоди із розміром страхового відшкодування та попросив здійснити доплату страхового відшкодування на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. №4104/25 від 23 квітня 2025 року, складеного на замовлення ОСОБА_1 , на підтвердження чого в матеріалах справи міститься відповідний лист.
 
У своїх заявах по суті справи представник позивача вказує на те, що звіт оцінювача не може бути прийнятий судом як доказ через порушення Методики товарознавчої експертизи та Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», а представник позивача вказує на те, що позивач передчасно замовив у судового експерта товарознавчу експертизу, не дочекавшись висновку оцінювача та прийняття рішення по страховій виплаті, в наслідок чого порушив порядок, а тому доводи позивача про необхідність здійснення доплати страхового відшкодування є хибними та не підлягають задоволенню.
 
Надаючи оцінку доказам та доводам сторін, суд вказує на наступне.
 
Суд не погоджується з доводами представника позивача про неможливість прийняття звіту оцінювача як доказу, та зазначає, що відповідно до п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
 
Як вже було зазначено судом вище, огляд пошкодженого транспортного засобу автомобіль "Chevrolet Lacetti", д.р.н. НОМЕР_1 здійснювався представником відповідача ще 10 квітня 2025 року, що відповідає вимогам Підпункт 34.2 ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV. А тому враховуючи вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, позивач, на думку суду, міг замовити у оцінювача проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу без залучення оцінювача особисто для огляду пошкодженого автомобіля, так як огляд проводився особисто представником відповідача.
 
До спірних правовідносин не може бути застосований правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 752/16797/14-ц, в якій встановлено, що звіт складений без огляду автомобіля є неналежним доказом, отже вказівок на те, що автомобіль повинен бути оглянутий особисто оцінювачем – постанова не містить.
 
А тому суд приймає звіт оцінювача від 05 травня 2025 року за №89-D/16/72 як доказ.
 
Щодо доводів сторони відповідача про те, що позивач не мав права замовляти судову експертизу до визначення страховиком страхового відшкодування, суд зазначає, що Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, який був чинний на момент вирішення питання про страхове відшкодування, не містить у собі будь-яких норм, якими було б врегульовано, що власник пошкодженого майна не може залучати інших експертів для визначення розміру завданих збитків до здійснення страховиком розрахунків понесених витрат та прийняття рішення про здійснення такої виплати.
 
Поряд із цим, відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
 
Відповідно до ст. 9 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, страхова сума, це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
 
Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, у разі настання події, яка є підставою для виплати страхового відшкодування, страховик, у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
Постановою Правління Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 109 від 30.05.2022, затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: 1) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого; 2) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320000 гривень на одного потерпілого.
 
Постанова набрала чинності з 01 липня 2022 року.
 
За положеннями ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування передбачено в обов`язковому порядку.
 
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
 
15 липня 2025 року ПАТ "НАСК ОРАНТА" виплатила страхове відшкодування в розмірі 19 475,51 грн. на рахунок СТО, не узгодивши розмір із ОСОБА_1 . 29 липня 2025 року представник ОСОБА_1 направив до НБУ скаргу щодо недоплати страхового відшкодування.
 
Національний банк України листом від 25 серпня 2025 року повідомив, що Страховиком розраховано страхове відшкодування на підставі звіту № 89-D/16/72, складеного оцінювачем ОСОБА_4 . Копію вказаного звіту НБУ не направив та зазначив, що дії страховика можуть бути оскаржені до суду.
 
29 липня 2025 року представник ОСОБА_1 направив до ПАТ "НАСК ОРАНТА" лист незгоди із розміром страхового відшкодування та попросив здійснити доплату страхового відшкодування на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. №4104/25 від 23 квітня 2025 року, складеного на замовлення ОСОБА_1 .
 
Таким чином, матеріали справи не містять у собі документів, які б підтверджували, що між сторонами було узгоджено суму страхового відшкодування.
 
Надаючи оцінку усім наявним в справі доказам, суд приходить до висновку, що при порівнянні звіту оцінювача та висновку експерта як доказів, висновок експерта є більш переконливим у визначенні вартості понесених матеріальних збитків при пошкодженні автомобіля під час ДТП, так як звіт оцінювача було складено на підставі протоколу огляду від 10 квітня 2025 року та зроблених фотознімків, які були надані оцінювачу відповідачем. Складений протокол огляду представником страховика (відповідача) є неповним, не міститься у собі усіх відомостей стосовно пошкодженого автомобіля, в наслідок чого оцінювач під час проведення оцінки завданих збитків не мав у своєму розпорядженні повних відомостей про наявні пошкодження транспортного засобу.
 
У той же час висновок експерта було складено на підставі протоколу огляду колісного транспортного засобу від 23 квітня 2025 року, складеного особисто судовим експертом Дроздовим Юрієм Володимировичем, та містить у собі повне відображення стану оглянутого пошкодженого транспортного засобу.
 
Суд також бере до уваги Акт № 33 від 02 травня 2025 року прийому-передачі виконаних робіт, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля "Chevrolet Lacetti", д.р.н. НОМЕР_1 склала 68 130,00 грн. 
 
Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем було надано більш переконливі докази на підтвердження понесених матеріальних збитків при пошкодженні автомобіля в ДТП, а тому позовні вимоги у частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 23 635,14 грн. підлягають задоволенню.
 
Стосовно позовних вимог у частині стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат суд приходить до наступного. 
 
Статтею 549 ЦК України встановлено, що Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
 
Також у статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Статтею 992 ЦК України встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
 
Згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
 
З матеріалів справи вбачається, що відносини між сторонами з приводу страхового відшкодовування виникли з 07 квітня 2025 року – з моменту звернення позивачем до страховика із заявою про здійснення страхової виплати після ДТП.
 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року на всій території України було введено режим воєнного стану, який на момент розгляду справи був продовжений.
 
Враховуюче усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 2 950,82 грн.; трьох відсотків річних розмірі 286,00 грн.; інфляційних втрат в розмірі 188,68 грн. необхідно відмовити.
 
Щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.
 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
 
1) на професійну правничу допомогу;
 
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
 
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
 
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Під час вирішення цивільної справи, судом досліджувався висновок експерта № 4104/25 від 23 квітня 2025 року, який було замовлено позивачем для подання до суду. Витрати на судового експерта підтверджуються наданою копією квитанції до платіжної інструкції №0.0.4343923427.1 від 02 травня 2025 року на суму 4 010,00 грн.
 
Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.
 
У випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду (стаття 102 ЦПК України).
 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
 
Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.
 
Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
 
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
 
Вказане узгоджується з висновком викладеним у постанові Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23).
 
Оскільки висновок експерта був врахований судом при ухваленні рішення, то витрати, пов`язанні із проведення автотоварозначої експертизи, є витратами пов`язаними із розглядом справи.
 
Також позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією №91К5-6СММ-063-СОЕР від 16 грудня 2025 року.
 
В даному випадку встановлені всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку доказам у справі та суд застосовує норми права, які регулюють зазначені правовідносини.
Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах з зазначеного питання.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року ) (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18). 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).
Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом у розмірі 1 211,20 грн. 
Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 11, 22, 599, 933, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 275, 276, 277, 278, 279, 354 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, – задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (код ЄДРПОУ - 00034186)на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) страхове відшкодування в розмірі 23 635,14 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (код ЄДРПОУ - 00034186)на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн. та витрати по оплаті послуг судового експерта в розмірі 4 010,00 грн. 
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя    Озерянська Ж.М.