Справа № 638/7755/26
Провадження № 2/638/7334/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 Шевченківський районний суд. м. Харкова, у складі:
головуючої судді: Штих Т. В.,
секретаря судового засідання: Черкашиної А. П.,
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Сенс банк”, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна,-

встановив:
До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, в якій ОСОБА_1 просила зняти: Визнати відсутніми правові підстави для подальшого обтяження майна(майнових прав) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на незакінчену будівництвом квартиру загальною площею 104 кв. м, що мала бути розташована за адресою: АДРЕСА_1 , арештом, накладеним у межах виконавчого провадження № 39879372; Зняти арешт з майна (майнових прав) Позивача, накладений постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції № 39879372 від 13.09.2013 р. у виконавчому провадженні № 39879372, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як запис про обтяження № 2823588 від 11.10.2013 р.; Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові скасувати зазначену постанову про арешт майна та вчинити дії, необхідні для направлення відповідних відомостей державному реєстратору прав на нерухоме майно з метою виключення запису про обтяження № 2823588 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтуванні позовних вимог вказала, що ОСОБА_1 (далі — Позивач) є володільцем майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельною площею 104 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані майнові права були передані в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник — АТ «Сенс Банк») згідно з іпотечним договором №837/19-27/36/8-092 від 07.04.2008. 
Об`єкт будівництва не введений в експлуатацію та фактично не існує як окремий об`єкт нерухомості, у зв`язку з чим право власності на квартиру за Позивачем не зареєстроване. Це підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у яких у розділі «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» зазначено: «Відомості про право власності відсутні». 
11.10.2013 державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Жиляк Т.О. зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна – запис про обтяження №2823588 – на підставі постанови державного виконавця Дзержинського відділу ДВС №39879372 від 13.09.2013 про арешт майна боржника та заборону його відчуження в межах виконавчого провадження №39879372. 
Виконавче провадження №39879372 було відкрито на підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва №2604/9495/12 від 22.05.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.11.2011. 
25.01.2014 постановою державного виконавця виконавче провадження №39879372 завершено (виконавчий документ повернуто стягувачу) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на той час (відсутність майна, на яке може бути звернене стягнення). 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 28.01.2026 у справі №638/3577/25, яке набрало законної сили, встановлено, що АТ «Сенс Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») пропустив трирічний строк повторного пред`явлення виконавчого листа №2604/9495/12 до виконання; у зв`язку з цим суд констатував вичерпання можливості примусового виконання рішення третейського суду та відмовив Банку у задоволенні позову про стягнення коштів за ст. 625 ЦК України. 
Станом на дату подання позову Позивач не значиться в Єдиному реєстрі боржників, а в Автоматизованій системі виконавчого провадження відображається лише завершене ВП№39879372 та відмови у відкритті нових виконавчих проваджень щодо Позивача. 
Незважаючи на закінчення виконавчого провадження та сплив строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, запис про арешт майна №2823588 досі є чинним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що фактично блокує можливість Позивача розпорядитися майном (майновими правами) на Об`єкт. 
Таким чином, у даний час відсутнє будь-яке відкрите виконавче провадження, арешт зберігається понад 12 років і не забезпечує реальне виконання будь-якого рішення суду, оскільки можливість примусового стягнення за відповідним виконавчим документом повністю втрачена, що прямо встановлено рішенням суду. 
12.03.2026 Позивач звернулась з заявою до ДВС з проханням про зняття арешту з майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного в межах ВП№39879372 (запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав №2823588). 
Згідно з відповіддю ДВС від 26.03.2026 р. № 40146, виконавче провадження №39879372 завершене ще 25.01.2014 року. ДВС запропонував вирішувати питання в судовому порядку. ДВС прямо зазначає, що в усіх інших випадках (крім ст. 59) арешт може бути знятий за рішенням суду.
Ухвалою суду від 05.05.2026 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
29.05.2024 року до суду надійшов відзив відповідача де останній прохає відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що даний позов не підлягає розгляду в позовному провадженні, а сама Позивачка, яка є боржником, не має права звертатись до суду із позовом про зняття арешту з належного їй арештованого майна. Також вказав, що позивач не надає доказів щодо виконання виконавчого документа чи спливу встановлених законом строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тому повернення у цій справі виконавчого документа не є підставою для зняття арешту з майна боржника.
Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити та зняти арешт.
Представник відповідача у судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позову про звільнення майна з-під арешту з підстав вказаних у відзиві.
Суд, приймаючи до уваги пояснення сторін, думку учасників справи, викладену в їхніх письмових заявах, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно даних Спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 11.09.2013 року на примусове виконання надійшов виконавчий лист №2604/9495/12 від 22.05.2013 року, виданий Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ 17 року, «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 711506,68 грн. та 7515,07 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. В ході здійснення вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем керуючись п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону що діяв до 05.01.2017 року) постановою №39879372 від 25.01.2014 року вищевказане виконавче провадження завершено (повернуті стягувачу) – ПАТ «Укрсоцбанк», виконавчий документ та постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві направлені за адресою зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_2 .
Як вбачається з інформаційної довідки з «Реєстр нерухомості» № 5005768318945 від 11.03.2026, мається запис про обтяження № 2823588 від 11.10.2013 року, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 39879372, виданий: 13.09.2013, видавник: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
За приписами статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Ураховуючи вищенаведені норми, до спірних правовідносин застосовуються положення щодо трирічного строку пред`явлення до примусового виконання.
Разом з тим, положеннями частин 4, 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, відповідно до якої строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється.
Однак, п. 10-2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перепиваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє й на теперішній час.
Відомостей про виконання (повне чи часткове) означеного судового рішення, з метою забезпечення виконання якого накладався арешт, позивачем до суду не подано.
Також представник АТ «Сенс банк» має право звернутись до суду із заявою про поновлення строку подання виконавчого листа до виконання.
Твердження позивачки про те, що рішенням суду від 28 січня 2026 року по справі № 638/3577/25 зроблено висновок, що стягувач пропустив строк для подання виконавчого листа до виконання не беруться до уваги, оскільки предметом судового розгляду справи № 638/3577/25 є стягнення заборгованості, а не поновлення строку для подання виконавчого листа для виконання.
Стосовно тверджень сторони відповідача про неналежність відповідача суд заначає наступне.
Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Так, належним відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Вказана правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
В даному випадку належним відповідачем є АТ «Сенс банк», який є правонаступником стягувача за виконавчим листом.
Тож, на підставі встановлених вище обставин, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Сенс банк”, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна слід відмовити, оскільки рішення суду позивачкою не виконане
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тож судові витрати залишаються на позивачеві.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 229, 256-257, 259, 263-265, 267, 273 ЦПК України суд,

ухвалив:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Сенс банк”, третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна відмовити.
Судові витрати залишити за позивачкою.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09 червня 2026 року.

Суддя     Т. В. ШТИХ