П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1127/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О. 
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
30 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Боровицького О. А.  Ватаманюка Р.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ФОП ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Чернівецькій області №000005912/Ж10/24-13-09-02 від 27.02.2025 року, №000005916/Ж10/24-13-09-02 від 27.02.2025 року.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність за видом економічної діяльності КВЕД 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами» (основний), а також КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах».
Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на підставі наказу від 07.02.2025 року № 329-п проведено фактичну перевірку магазину-кафе з літнім майданчиком « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому господарську діяльність здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .
За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт - довіку фактичної перевірки від 13.02.2025 року № 6818/ж5/24-13-09-02-07/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані наступні порушення:
- вимог пункту 7 статті 16 та пункту 1 статті 23 Закону України №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій. 
Зі змісту акта встановлено, що контролюючим органом зафіксовано здійснення ФОП ОСОБА_1 реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів із застосуванням програмного реєстратора розрахункових операцій №4000356039 у магазині за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зокрема, згідно з актом перевірки у період з 22.07.2022 по 04.12.2022 реалізовано алкогольних напоїв на суму 1011,00 грн, у період з 21.07.2023 по 31.12.2023 — на суму 795,00 грн, у період з 02.01.2024 по 23.11.2024 — на суму 1843,00 грн, а 23.01.2025 року — на суму 87,00 грн. Загальна сума реалізованих алкогольних напоїв за перевіряємий період склала 3736,00 грн. Також актом перевірки встановлено, що у період з 09.08.2022 по 05.12.2022 позивачем реалізовано тютюнових виробів на суму 2471,00 грн, у період з 07.02.2023 по 21.12.2023 — на суму 16027,00 грн, у період з 14.01.2024 по 22.12.2024 — на суму 60122,00 грн, а у період з 23.01.2025 по 09.02.2025 — на суму 1645,00 грн. Загальна сума реалізованих тютюнових виробів за перевіряємий період склала 80265,00 грн.
У ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено відсутність у ФОП ОСОБА_1 ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у магазині-кафе з літнім майданчиком « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 2022 року по 10.02.2025 року.
На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення №000005912/Ж10/24-13-09-02 від 27.02.2025 року та №000005916/Ж10/24-13-09-02 від 27.02.2025 року на суми 24 000,00 грн та 160 530,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірні рішення є законними та обґрунтованими.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.
При цьому, приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області проведено фактичну перевірку господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 у магазині-кафе за адресою: АДРЕСА_1 ., за результатами якої на підставі даних програмного РРО (№4000356039), встановлено факти реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів у період 2022–2025 років із відображенням відповідних сум продажу. Одночасно встановлено, що у зазначений період у позивача були відсутні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.
Вказані обставини встановлені контролюючим органом на підставі даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (СОД РРО), інформації АІС «Податковий блок», а також електронних копій розрахункових документів та фіскальних чеків, сформованих програмним реєстратором розрахункових операцій №4000356039, який використовувався позивачем у господарській діяльності.
Разом з тим, позивач при зверненні до суду наголошував щодо неправомірності використання інформації з автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» та СОД РРО, як підстави для висновків перевірки.
Суд відхиляє аргументи позивача з даного приводу, з огляду на те, що відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків (окрім іншого) є - податкова інформація (п.83.1.2).
Згідно ст. 72 Податкового Кодексу України збір податкової інформації для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Згідно пункту 74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.
Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 було затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).
Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу II даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.
СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.
СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведен і у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).
Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.
Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.
Суд також враховує, висновки Верховного Суду, які наведені в постанові від 09.09.2024 року по справі № 280/6832/23, зокрема: «Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційнш та інформаційно- телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки,
Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач в межах цієї справи під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період. 
Щодо суті порушень, які стали підставою для застосування фінансової санкції.
Як, вбачається з акта перевірки позивачем порушено вимоги чинного законодавства, а саме: частини 7 статті 16 та частини 1 статті 23 Закону України від 18.06.2024 № 37-17-ІХ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" відносно здійснення господарської діяльності із роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.
Нормативно правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18.06.2024 № 3817-IX (далі Закон № 3817-IX, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).
Згідно вимог частини 1 статті 2 Закону № 3817-ІХ законодавство у сфері регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним складається з Податкового кодексу України, Митного кодексу України, цього Закону, закону України, що регулює відносини у сфері виноградарства та виноробства, законів України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення", Про географічні зазначення спиртних напоїв", інших нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання зазначених законодавчих актів.
В свою чергу відповідно до імперативних положень частини 7 статті 16 Закону № 3817-ІХ роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Також відповідно до частини 1 статті 23 Закону № 3817-ІХ роздрібна торгівля тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Надання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, в автоматичному режимі здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а дія таких ліцензій припиняється територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (частина 6 статті 41 Закону № 3817-ІХ).
Згідно з частиною восьмою статті 41 Закону № 3817-ІХ ліцензії на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, на право вирощування тютюну, на право ферментації тютюнової сировини, на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, на право роздрібної торгівлі сидром та перрі (без додавання спирту), на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, на право роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального, на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки надаються окремо на кожне місце провадження відповідного виду господарської діяльності, а ліцензії на право оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі - одна ліцензія (окремо на кожний вид господарської діяльності) за місцезнаходженням заявника.
Статтею 73 установлена відповідальність за порушення цього Закону, відповідно до частини першої якої за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом.
Для обрахунку штрафних санкцій, передбачених цією статтею, використовується розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 1 січня звітного (податкового) року, в якому виявлено порушення.
Відповідно до норм пункту 13 частини 2 статті 73 Закону № 3817-ІХ до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: оптова або роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності відповідної ліцензії (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Судом встановлено, що контролюючим органом зафіксовано здійснення ФОП ОСОБА_1 реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів із застосуванням програмного реєстратора розрахункових операцій №4000356039 у магазині за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зокрема, згідно з актом перевірки у період з 22.07.2022 по 04.12.2022 реалізовано алкогольних напоїв на суму 1011,00 грн, у період з 21.07.2023 по 31.12.2023 — на суму 795,00 грн, у період з 02.01.2024 по 23.11.2024 — на суму 1843,00 грн, а 23.01.2025 року — на суму 87,00 грн. Загальна сума реалізованих алкогольних напоїв за перевіряємий період склала 3736,00 грн. Також актом перевірки встановлено, що у період з 09.08.2022 по 05.12.2022 позивачем реалізовано тютюнових виробів на суму 2471,00 грн, у період з 07.02.2023 по 21.12.2023 — на суму 16027,00 грн, у період з 14.01.2024 по 22.12.2024 — на суму 60122,00 грн, а у період з 23.01.2025 по 09.02.2025 — на суму 1645,00 грн. Загальна сума реалізованих тютюнових виробів за перевіряємий період склала 80265,00 грн.
Наведені відомості і розрахунки сторонами не заперечуються.
За обставинами цієї справи підставою для застосування до позивача фінансових санкції є встановлення факту реалізації позивачем перелічених у акті алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії.
Водночас, ні позивачем ні матеріалами справи не спростовується той факт, що останнім впинялись дії на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. 
Щодо доводів позивача про неможливість застосування Закону України №3817-ІХ до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, суд зазначає наступне.
Суд враховує, що Закон України №3817-ІХ набрав чинності 27.07.2024 року, однак оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 27.02.2025 року за результатами фактичної перевірки, проведеної у період дії зазначеного Закону. При цьому відповідальність застосовано не за сам факт виникнення правовідносин у минулому, а за встановлене контролюючим органом порушення порядку здійснення господарської діяльності, яке було виявлено під час проведення перевірки та тривало у часі.
Суд зазначає, що відсутність у суб`єкта господарювання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами є триваючим порушенням законодавства у сфері державного регулювання обігу підакцизних товарів. Відтак, застосування контролюючим органом положень чинного на момент проведення перевірки законодавства не свідчить про надання закону зворотної дії в часі у розумінні статті 58 Конституції України.
Крім того, суд звертає увагу, що як Закон України №481/95-ВР, який діяв до набрання чинності Законом №3817-ІХ, так і Закон №3817-ІХ встановлювали обов`язок суб`єкта господарювання здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами виключно за наявності відповідної ліцензії. Отже, зміна законодавчого регулювання не скасувала протиправність відповідної поведінки та не звільнила позивача від обов`язку дотримуватись ліцензійних вимог.
Судом встановлено, що у перевіряємий період позивач не мав ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами за місцем здійснення господарської діяльності. Вказана обставина позивачем фактично не заперечується та підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до вимог законодавства, чинного як до набрання чинності Законом України №3817-ІХ, так і після його введення в дію, роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами допускається виключно за наявності відповідної ліцензії. Так, статтею 15 Закону України №481/95-ВР, який діяв до набрання чинності Законом №3817-ІХ, передбачався обов`язок суб`єкта господарювання отримати ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. Аналогічні вимоги закріплені у статті 16 та пункті 1 статті 23 Закону України №3817-ІХ.
Таким чином, незалежно від зміни законодавчого регулювання, обов`язок суб`єкта господарювання здійснювати реалізацію підакцизних товарів виключно за наявності відповідної ліцензії залишався незмінним. 
Так, оскільки перевірка проведена та винесено податкові повідомлення-рішення після набрання чинності Закону № 3817, відтак, в даному випадку застосуванню підлягають норми цього закону.
Отже, із зазначеного слідує, що податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції за порушення норм Закону № 3817 та Закону № 481 у період дії Закону № 481, в розмірі, установленому ст. 73 Закону № 3817.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем обґрунтовано законність спірних рішень.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірні рішення є законними та обґрунтованими.
Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Ватаманюк Р.В.